Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

ТОВ «ФК «Віва Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов кредитного договору №1411431461784 від 23.04.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Віва Капітал», відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 5 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,2% (1,48% в день) річних від суми кредиту, реальна річна процентна ставка становить 12164,63%, строком на 120 днів з 23.04.2024 по 21.08.2024. Зазначається, що позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договором, чим у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором. Відповідач не виконав свої зобов`язання, не сплатив (не повернув) грошові кошти в повному обсязі в порядку та у строки визначені умовами договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 22.07.2025 року становить 20\~380,00 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~5 000,00 грн; заборгованість за відсотками\~6\~856,00 грн; штраф\~8\~794,00 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати у розмірі 3\~028,00 грн, а також витрат на оплату правової допомоги в розмірі 10 600,00 грн. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 12.08.2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23.04.2024 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Віва Капітал» було укладено кредитний договір № 1411431461784, відповідно до умов якого відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 5 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,2% (1,48% в день) річних від суми кредиту, реальна річна процентна ставка становить 12164,63%, строком на 120 днів з 23.04.2024 по 21.08.2024. Відповідно до умов до п. 1.3.1. Договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у графіку платежів (додаток 1) протягом дії кредиту. Згідно п. 3.3. Договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного договору, за дисконтною процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору. Вищевказаний кредитний договір було підписано сторонам методом накладення електронних підписів. З метою отримання кредиту клієнт, самостійно ознайомлюється з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі з умовами кредитного договору, створює особистий кабінет, заповнює заявку, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Клієнт у особистому кабінеті на сайті «dodam.com.ua» зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту. Клієнт також зобов`язаний оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. Кредитодавець інформує клієнта про прийняте рішення щодо видачі кредиту за допомогою рухомого (мобільного) зв`язку, а також відповідним повідомленням в особистому кабінеті. Клієнт проходить додаткову ідентифікацію через додаток BANK ID. У випадку схвалення заявки на отримання кредиту, Інформаційно-комунікаційна система кредитодавця генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить усі істотні умови, про що інформує клієнта в особистому кабінеті. Після успішного акцепту клієнтом, кредитодавець накладає електронну цифрову печатку на Договір з позначкою часу і відправляє клієнту на електронну пошту, вказану в Особистому кабінеті. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписав кредитний договір, графік платежів, який є додатком № 1 договору, згоду на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості та паспорт кредиту до договору № 1411431461784 від 23.04.2024. Факт перерахування коштів підтверджується інформаційною довідкою від 03.07.2025 за №7/12578, наданою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про успішність проведеної операції на платіжну картку [NUMBER] , 23.04.2024, в сумі 5 000,00 грн та довідкою про ідентифікацію виданої ТОВ «ФК «Віва Капітал». ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» здійснює перекази коштів з використанням реєстру виплат на користь отримувачів, відповідно до договору № М1805/1 від 18.05.2023 про надання послуг з приймання та переказу платежів, укладеного з ТОВ «ФК «Віва Капітал». Розмір заборгованості відповідача, перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 1411431461784 від 23.04.2024, відповідно до якого заборгованість перед ТОВ «ФК «Віва Капітал» становить 20\~380,00 грн, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~5 000,00 грн; заборгованість за відсотками\~6\~856,00 грн; штраф\~8\~794,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність кредитного договору матеріали справи не містять. У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач доводів позивача про розмір такої заборгованості не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів її сплати суду не подав, як доказів і неотримання кредитних коштів, а отже будучи достеменно обізнаним про існування даної судової справи не вчинив жодних дій на спростування правильність нарахованої суми боргу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач відповідно до укладеного в електронній формі між ним та ТОВ «ФК «Віва Капітал» кредитного договору № 1411431461784 від 23.04.2024, отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 120 днів, та зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти на умовах та в строки визначені договором. Однак, свої зобов`язання за договором не виконав, не вніс платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушив його умови, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість: 5 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 6\~586,00 грн - заборгованість за відсотками, вказані обставини відповідачем не спростовані, тому позов підлягає задоволенню в цій частині, а вказана заборгованість стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «Віва Капітал». Щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 8\~794,00 грн суд виходить з наступного. Статтею 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 24.02.2022\~Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні»\~у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався\~Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 171.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 № 271/2024 від 06.05.2024, та який на даний час продовжено. Відповідно до\~Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~(Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст.356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних\~перехідних положень ЦК України\~та протиправно нараховані штрафні санкції у вигляді штрафу в розмірі 8 794,00 грн, які він просить стягнути з відповідача, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з позовом у даній справі сплатив 3 028,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № LK747/2 від 11.07.2025. Відповідно до ч. 2 п. 1\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру яка подана юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас ч. 3\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Оскільки позовну заяву ТОВ «ФК «Віва Капітал» подано через систему «Електронний суд», то до сплати судового збору необхідно застосувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Отже, з урахуванням коефіцієнту пониження, сума судового збору, що підлягала сплаті при зверненні з позовом у даній справі за позовну вимогу майнового характеру\~2 422,40 грн,\~і сама цю суму суд бере за основу вирішуючи питання про розподіл судових витрат. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (57%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1\~380,77 грн (2422,40 / 100 х 57), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за звернення з позовом у даній справі позивачем помилково сплачено надмірну суму судового збору - 3 028,00 грн тобто зайво сплачено\~605,60 грн. Відповідно о п. 1 ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено\~законом, сплачена сума судового збору повертається\~за клопотанням\~особи, яка його сплатила за ухвалою суду, проте наразі матеріали справи такого клопотання не містять. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2\~ст. 137 цього Кодексу\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 цього Кодексу\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеної угоди адвокат надає позивачу правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором. За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар винагороду). З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.» 02.01.2025 укладено договір про надання правової допомоги, в Акті виконаних робіт від 26.06.2025 зафіксовано обсяг робіт, послуг та їх вартість, відповідно до платіжної інструкції № LK 706/7 від 27.06.2025 позивачем перераховано оплату за підготовку та подання позовних матеріалів в сумі 10 600,00 грн. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, часткового задоволення судом позовних вимог, враховуючи, складання заяв по суті у цій справі; з огляду на приписи п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 2 000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково.

Outcome: partial