Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

У травні 2025 року фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки та упущеної вигоди за договором доручення. Позов мотивовано тим, що 21.02.2025 року між [PERSON] , як довірителем, та фізичною особою підприємцем [PERSON] , як повіреним, був укладений Договір доручення №3/0523484700:06:003:0014 та Додаток №1 до вказаного Договору доручення. Сторони погодили істотні умови Договору доручення, коло взятих на себе зобов`язань та правові наслідки невиконання умов Договору, зокрема, позивач зобов`язався вчинити юридичні дії, необхідні, спрямовані та пов`язані з підготовкою до продажу та проведенням продажу земельної ділянки з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,0095 га з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014, що розташована на території Розкопанської сільської ради Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області та належить довірителю на праві приватної власності, а відповідач зобов`язався утриматись від самостійного вчинення таких дій протягом строку дії даного Договору. Станом на дату укладення Договору доручення земельна ділянка площею 4,0095 га з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014 належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-685 від 13.04.2023 року. Пунктом 6 Додатку №1 до Договору доручення передбачено, що сторони домовилися, що у випадку порушення виключного права повіреного (п.7 Договору) довірителем, порушення підпункту 9.2 даного Договору, або самостійного продажу довірителем земельної ділянки будь-яким третім особам, довіритель сплачує на користь повіреного неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, що визначена у пункті 1 Додатку №1 до Договору доручення і становить 324770 грн. 00 коп. Сплата неустойки здійснюється протягом 3 банківських днів з дати порушення умов Договору. Пунктом 3 Додатку №1 до Договору доручення встановлено, що на забезпечення дійсності зобов`язань щодо виключного права повіреного та виконання ним обов`язків згідно п.8 Договору, останній протягом 1-го банківського дня після підписання даного Договору перераховує довірителю на його банківський рахунок кошти у розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, вказаної у пункті 1 Додатку №1 до Договору доручення. 25.02.2025 року позивачем здійснена оплата відповідачу в сумі 324770 грн. 00 коп. 27.02.2025 року відповідачем [PERSON] на підтвердження та виконання умов п.6 Договору доручення видано довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Мельник М.В. та зареєстрована в реєстрі за №529. 14.03.2025 року на підставі довіреності та на виконання зобов`язань по Договору доручення від імені відповідача приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюку Т.Є. подано заяву про реєстрацію наміру разом з проектом договору купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого вартість продажу земельної ділянки становить 519450 грн. 00 коп. 14.03.2025 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. на підставі заяви та проекту договору купівлі-продажу земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №59005387 про реєстрацію обтяження (намір власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо продажу земельної ділянки). Також приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. на дотримання вимог ч.3 ст. 130-1 ЗК України направлено орендарю земельної ділянки ТОВ «Погребищенське» (як суб`єкту переважного права другої черги купівлі земельної ділянки) повідомлення про реєстрацію наміру щодо продажу земельної ділянки та проект договору купівлі-продажу земельної ділянки. ТОВ «Погребищенське» отримало повідомлення від приватного нотаріуса 25.03.2025 року. 25.03.2025 року позивачем здійснено комерційну пропозицію та досягнуто згоди на придбання в майбутньому земельної ділянки [PERSON] , що зафіксовано у протоколі про наміри. В подальшому відповідач самостійно прийняв рішення щодо розпорядження земельною ділянкою та 14.04.2025 року уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання. У відповідь на усну претензію позивача до відповідача щодо порушення умов Договору доручення останній 16.04.2025 року здійснив повернення суми забезпечувального платежу у розмірі 324770 грн. 00 коп. Станом ні на дату продажу земельної ділянки (14.04.2025 року), ні на дату подання позову позивач не отримував від відповідача повідомлення про відмову від договору доручення. Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 04.04.2025 року за заявою відповідача скасовано вищезазначену довіреність, про що позивача було повідомлено 18.04.2025 року. Однак, як стверджує позивач, скасування довіреності не є підставою для припинення Договору доручення. Посилаючись на наведені обставини, просить суд стягнути на його користь із відповідача неустойку у розмірі 649540 грн. 00 коп., упущену вигоду в розмірі 194680 грн. 00 коп., а разом 844220 грн. 00 коп., а також судові витрати (а.с.1-8). Ухвалою судді від 19.05.2025 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.40,41). Ухвалою суду від 16.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Щавінського К.С. залишено без розгляду (а.с.88-90). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Представник відповідача позов в частині стягнення неустойки визнав частково в розмірі 5000 грн. 00 коп., водночас просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення упущеної вигоди. Свої заперечення мотивував тим, що покупцем земельної ділянки є ТОВ «Погребищенське», яке реалізувало своє переважене право орендаря на купівлю такої ділянки. Зауважив, що протокол про намір не є попереднім договором, а укладення договору було б можливим лише після відмови від укладення договору купівлі-продажу суб`єкта переважного права. Також вказав на те, що довіреність була скасована до укладення договору купівлі-продажу. Заслухавши учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши її обставини та дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1-685 від 13.04.2023 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2025 року №НВ 0000336742025 [PERSON] був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0095 га з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014 (а.с. зворот 106, 24-29). 21.02.2025 року між [PERSON] , як довірителем, та фізичною особою підприємцем [PERSON] , як повіреним, був укладений Договір доручення №3/0523484700:06:003:0014 (далі Договір доручення) та Додаток №1 до вказаного Договору доручення (далі Додаток №1). Згідно із п.1 Договору доручення повірений зобов`язався від імені та за рахунок довірителя вчинити юридичні дії, необхідні, спрямовані та пов`язані з підготовкою до продажу та проведенням продажу земельної ділянки з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,0095 га з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014, що розташована на території Розкопанської сільської ради Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області та належить довірителю на праві приватної власності. В п.6 Договору доручення сторони домовилися, що для належного виконання зобов`язань повіреним довіритель зобов`язався одночасно з укладенням цього договору видати на ім`я повіреного нотаріально посвідчену довіреність. За необхідності та за вказівкою повіреного до довіреності можуть бути включені також наймані працівники повіреного та особи, що надають йому цивільно-правові послуги для належного виконання цього договору. Сторони погодили, що цим договором встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх юридичних дій, передбачених договором. Довіритель утримується від самостійного вчинення таких дій протягом строку дії договору (п.7 Договору доручення). За п.9.2 Договору доручення довіритель зобов`язався утримуватися від продовження строку дії чинного на момент укладення цього договору договору оренди земельної ділянки, укладення нового договору оренди, а також від укладення будь-яких інших договорів, предметом чи наслідками укладення яких може бути перехід будь-яких прав щодо земельної ділянки або її додаткове обтяження (а.с.34). Відповідно до п. 1 Додатку №1 сторони погодили, що продаж земельної ділянки має бути здійснено за ціною не менше ніж 324770 грн. 00 коп. Сторони домовилися, що продаж земельної ділянки має бути здійснено за ціною не менша ніж та, що вказана у цьому пункті Додатку № 1. При цьому повірений не обмежений в праві продати земельну ділянку за більшою ціною, але не має права продати за меншу ціну. На забезпечення дійсності зобов`язань щодо виключного права повіреного (п.7 Договору доручення) та виконання ним обов`язків згідно п.8 Договору доручення, останній протягом 1 банківського дня після підписання даного Договору доручення перераховує довірителю на його банківський рахунок кошти у розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, вказаної у п.1 цього Додатку №1. Дане перераховування є договірним видом забезпечення виконання зобов`язання повіреним згідно ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України та підлягає поверненню повіреному після прийняття зобов`язань сторін по даному Договору доручення або при порушенні довірителем умов цього договору (п.3 Додатку №1). Сторони погодили, що повернення забезпечення зобов`язання згідно п.3 даного Додатку № 1 можливе шляхом одностороннього заліку повіреним зустрічних однорідних вимог (п.4 Додатку № 1). За виконання доручення на умовах цього Договору доручення довіритель сплачує повіреному плату у розмірі перевищення вартості продажу земельної ділянки над ціною, визначеною довірителем в п.1 даного Додатку №1. Належна повіреному винагорода може виплачуватися йому довірителем також шляхом безпосереднього утримання повіреним належної винагороди із сум, отриманих за продаж земельної ділянки довірителя від покупця(ів), що підлягають передачі останньому. Витрати, пов`язані з виконання доручення, повірений компенсує за рахунок власної винагороди. Розрахунок винагороди надається повіреним довірителю одночасно зі звітом про виконану роботу і є його складовою частиною (п.5 Додатку № 1). Сторони домовилися, що у випадку порушення виключного права повіреного (п.7 Договору доручення ) довірителем, порушення підпункту 9.2. даного Договору доручення, або самостійного продажу довірителем земельної ділянки будь-яким третім особам, довіритель сплачує на користь повіреного неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, що визначена у п.1 цього Додатку №1. Сплата неустойки здійснюється протягом 3 банківських днів з дати порушення умов Договору доручення (п.6 Додатку № 1). Сторони домовилися, що у випадку порушення підпункту 9.3 даного Договору доручення довіритель сплачує на користь повіреного неустойку у подвійному розмірі мінімальної ціни земельної ділянки, що визначена у п.1 Додатку №1. Сплата неустойки здійснюється протягом 3 банківських днів з дати порушення умов Договору доручення (п.7 Додатку №1) (а.с.35). Відповідно до платіжної інструкції №32 від 27.02.2025 року ФОП [PERSON] перерахував [PERSON] 324770 грн. 00 коп. При цьому у призначенні платежу вказано: забезпечення виконання обов`язків повіреним за договором доручення №3/0523484700:06:003:0014 від 21.02.2025 п.3 дод.1 до дог., ст. 546 ЦКУ (а.с. зворот 17). 27.02.2025 року [PERSON] на підтвердження та на виконання умов за Договором доручення видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, якою уповноважив Мироненка Л.В., [PERSON] , [PERSON] бути його представником при вчиненні юридично значимих дій, пов`язаних із продажем земельної ділянки з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014 (а.с.33). 14.03.2025 року Цюпа І.О., яка діє від імені [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Т.Є. із заявою, в якій повідомила про намір щодо продажу земельної ділянки кадастровим номером 0523484700:06:003:0014, що розташована на території Погребищенської міської територіальної громади Вінницького району (раніше Розкопанської сільської ради Погребищенського району) Вінницької області. Повідомлено про намір продажу земельної ділянки за ціною 519450 грн. 00 коп. (а.с.11). Цінним листом з описом вкладення № 93/01-16 від 17.03.2025 року приватний нотаріус Таранюк Т.Є. повідомив ТОВ «Погребищенське» про намір [PERSON] щодо продажу земельної ділянки з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014 та вказав, що товариство не пізніше одного місяця з дня отримання цього листа має повідомити приватного нотаріуса про своє бажання придбати зазначену земельну ділянку за 519450 грн. 00 коп. або про відмову від переважного права купівлі земельної ділянки. До вказаного листа також додано проект договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки (а.с. 119 - зворот 120, зворот 116 -118). Вказаний лист ТОВ «Погребищенське» отримало 19.03.2025 року (а.с.120 зворот). Витягом з державного реєстру речових прав № 417914493 від 14.03.2025 року підтверджується державна реєстрація обтяження - намір власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо продажу земельної ділянки від 14.03.2025 року (а.с.118 зворот). Відповідно до протоколу про наміри від 25.03.2025 року [PERSON] та [PERSON] домовились про те, що [PERSON] , який є повіреним та представником [PERSON] , який є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014, що розташована на території Розкопанської сільської ради Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області, зобов`язується протягом 60 календарних днів провести всі необхідні дії та заходи для підготовки до продажу земельної ділянки [PERSON] . Сторони також домовились про ціну продажу вказаної земельної ділянки 519450 грн. 00 коп. (а.с.21). Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Башта Бєляєвою М.О., зареєстрованого в реєстрі за №2967, [PERSON] (продавець) та ТОВ «Погребищенське» (покупець) уклали договір про продаж земельної ділянки з кадастровим номером 0523484700:06:003:0014, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький (до ліквідації - Погребищенський) район, Розкопанська сільська рада. Продаж здійснено за 143770 грн. 00 коп. (а.с. 123,124). У відповідь на усну претензію позивача до відповідача щодо порушення умов Договору доручення останній 16.04.2025 року здійснив повернення суми забезпечувального платежу у розмірі 324770 грн. 00 коп. За змістом ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений законом. Згідно зі ст. 6,11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша\~статті 237 ЦК України). Згідно з частинами першою та третьою\~статті 244 ЦК України\~представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії (частина перша\~статті 1000 ЦК України). У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України). Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша\~статті 1004 ЦК України). Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення (стаття 1006 ЦК України). Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (частина перша\~статті 1007 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 458/229/18 сформульовано висновки про те, що довіреність видається однією особою іншій особі, а тому видача довіреності є одностороннім правочином. \~Довіреність видається на підставі договору доручення (стаття 1003 ЦК України), при чому це робиться обов`язково (частина перша\~статті 1007 ЦК України). Це означає, що наявність довіреності свідчить про договірне представництво. \~Формулювання, які вживаються в\~статті 1003 ЦК України,\~і сутність правовідносин представництва, вимагають фіксації його повноважень, що може бути здійснено в договорі та/або в довіреності. Натомість в\~статті 1007 ЦК України\~міститься вимога видати довіреність повіреному і це означає, що вона є обов`язковою. Але можливо вчинити договір доручення в усній формі, й у цьому разі довіреність слугуватиме підтвердженням його укладання. З урахуванням змісту\~статті 244 ЦК України\~та принципу розумності, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Тобто довіреність має містити повноваження представника, необхідні для представництва довірителя перед третіми особами. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Із положень статті 249 ЦК України слідує, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. За ч.1\~ст.1008\~ЦК України\~договір доручення\~припиняється на\~загальних підставах\~припинення договору,\~а також\~у разі: 1)\~відмови довірителя\~або повіреного\~від договору; 2)\~визнання довірителя\~або повіреного\~недієздатним,\~обмеження його\~цивільної дієздатності\~або визнання\~безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного. Частинами 2,\~3\~ст.1008\~ЦК України\~унормовано,\~що довіритель\~або повірений\~мають право\~відмовитися від\~договору доручення\~у будь-який\~час.\~Відмова від\~права на\~відмову від\~договору доручення\~є нікчемною. Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором. Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що скасування довірителем довіреності, виданої на вчинення повіреним юридичних дій, передбачених договором доручення, не призводить до припинення договору доручення, однак унеможливлює здійснення повіреним будь яких юридично значимих дій від імені та в інтересах довірителя, спрямованих на виконання умов такого договору доручення. В позовній заяві [PERSON] вказує на те, що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 04.04.2025 року за заявою відповідача скасовано вищезазначену довіреність, про що позивача було повідомлено 18.04.2025 року. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Представник відповідача не заперечував тієї обставини, що приватним нотаріусом 04.04.2025 року за заявою відповідача скасовано вищезазначену довіреність, про що позивача було повідомлено 18.04.2025 року, а у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання представником відповідача, а тому вони не підлягають доказуванню. Згідно із ч.3 ст.249 ЦК України права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Ураховуючи наведене, скасування відповідачем 04.04.2025 року довіреності, про що позивача було повідомлено 18.04.2025 року, не потягнуло автоматичного припинення договору доручення, однак, починаючи із 18.04.2025 року позбавило позивача повноважень щодо здійснення ним будь яких юридично значимих дій від імені та в інтересах відповідача, спрямованих на виконання умов договору доручення. Вирішуючи по суті позовні вимоги в частині стягнення із відповідача упущеної вигоди в розмірі 194680 грн. 00 коп., суд бере до уваги, що звертаючись із позовом, [PERSON] обґрунтував свої вимоги в цій частині тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання за договором доручення йому було завдано майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди, що підтверджується протоколом про наміри, укладеним між ним та [PERSON] , та умовами проекту договору купівлі продажу земельної ділянки за ціною 519450 грн. 00 коп. Визначаючись із характером та суттю спірних правовідносин, суд послуговується правовим висновком, викладеним у пунктах 217 224 постанови Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20, який зводиться до того, що упущена вигода як правова категорія за своєю суттю є не отриманим доходом (майновими втратами), який (і) з урахуванням розумних витрат на його отримання міг реально отримати кредитор за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а боржник додержувався правил здійснення господарської діяльності. Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди є формою цивільно-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не настає. Пред`явлення позову про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, визначених\~статтею 22 ЦК України, покладає на кредитора (позивача), обов`язок довести протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача збитків (боржника), наявність збитків, їх розмір (в тому числі реальну можливість отримання таких збитків), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, а також вжитті ним заходи для отримання заявлених збитків, тоді як відповідач - має довести відсутність своєї вини у заподіянні заявлених до стягнення з нього збитків. Розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням розумних витрат на його отримання, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. Критеріями визначення (обчислення) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди є: 1) звичайні обставини (умови цивільного обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків. У разі неможливості точно встановити розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, який заявлено до стягнення з боржника (не факт наявності, а саме розмір), суд

Outcome: partial