Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Львівська міська рада про зобов`язання укласти договір найму на квартиру. Стислий виклад позиції позивача та відповідача: 11.03.2024 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа Львівська міська рада про зобов`язання укласти договір найму на квартиру. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23, яке набуло законної сили, за позивачем [PERSON] визнано право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , загальною площею 256,8 кв.м. На звернення позивача [PERSON] стосовно укладення договору найму на вищевказану квартиру відповідачем Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради було відмовлено. Відсутність письмового\~договору найму\~квартири між\~позивачем [PERSON] та відповідачем Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради порушує житлові права і не дає змоги зареєструвати своє місце проживання за зазначеною адресою, відкрити особовий рахунок на своє ім`я, приватизувати квартиру. 15.05.2024\~року на\~адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Матюшиної Ірини, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Заяви (клопотання) учасників справи: Разом із позовною заявою на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання позивача [PERSON] про відстрочення сплати судового збору. 19.06.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила долучити документи до матеріалів справи. 03.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила долучити документи до матеріалів справи. 09.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли письмові пояснення позивача [PERSON] у судових дебатах. 09.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли письмові пояснення представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Матюшиної Ірини у судових дебатах. 16.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі. 16.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова представник третьої особи Львівської міської ради Качмар Юрій Юрійович подав виступ з промовою у судових дебатах у письмовій формі. 16.08.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила долучити до матеріалів справи доказ оплати судового збору. 05.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли письмові пояснення позивача [PERSON] . 20.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли письмові пояснення представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Джурик Ірини. 25.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі, за участі її представника. 25.09.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі, за участі її представника. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по цивільній справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.07.2024 року поновлено судовий розгляд. В судове засідання, призначене на 25.09.2025 року позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. В судовому засіданні, призначеному на 25.09.2025 року: - представник позивача [PERSON] адвокат Кісь Олена Романівна підтримала та просила задовольнити позовні вимоги, викладені у повній заяві; - представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Полуліх Надія Ігорівна просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог; - представник третьої особи Львівської міської ради Шагай Оксана Орестівна заперечила проти позову, просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23, яке не оскаржено, набуло законної сили, за [PERSON] визнано право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] загальною площею 256,8 кв. м. Даним рішенням суду встановлено те, що мешканцями усіх квартир у будинку [ADDRESS] було надано згоду щодо реконструкції та прибудови до квартири [ADDRESS] , про що зазначено у відповідних заявах, які долучені до позовної заяви. 19.09.2022 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 21,6 кв. м. на підставі договору дарування квартири, серія та номер: 1576, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрчук І.А. В подальшому [PERSON] , листом №3-В-81444-Ш-29 від 30.12.2022 року звернулася до Львівської міської ради із заявою про визнання права власності за Львівською міською радою на реконструйовану квартиру [ADDRESS] . До ухвалення судом рішення у справі №466/5891/23 по суті, [PERSON] звернулась до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, подавши 03.07.2023 року в центр надання адміністративних послуг відповідне звернення за №З-В-36364-36-36 щодо добровільного укладення договору найму, на що отримала відмову листом від 07.07.2023 року за №36-вих-83069. Після ухвалення рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/5891/23, [PERSON] повторно звернулась до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, подавши 11.03.2024 року в центр надання адміністративних послуг відповідне звернення за №З-К-15092-36-36 щодо добровільного укладення договору найму на виконання рішення суду, на що отримала також відмову листом від 19.04.2024 року за №36-вих-54838. Із 13.06.2024 року по даний час позивач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Відомостями з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №162751 від 18.06.2024 року. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України,\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно зі\~ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1\~ст. 64 ЖК України,\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до\~ч. 2 ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі\~ст. 58 ЖК України,\~встановлено, що ордер є дійсно єдиною підставою для вселення, але тільки у вільне жиле приміщення. Позивач [PERSON] , у даному випадку, не поселялася у вільне приміщення, відповідно не могла отримати ордер на таке поселення. Відповідно до ч. 1\~ст. 109 ЖК Української РСР,\~виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно з ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Згідно з\~постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»,\~судам слід при вирішенні житлових спорів виходити з неприпустимості виселення в адміністративному порядку за санкцією прокурора осіб, які самоуправно зайняли житлове приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що\~ст. 33 Конституції\~гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до\~ст. 106 ЖК України,\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Згідно з ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ч. ч. 1. 2. ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч. 1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відсутність письмового договору найму квартири між позивачем [PERSON] та відповідачем Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради порушує житлові права і не дає змоги відкрити особовий рахунок на своє ім`я, приватизувати квартиру та реалізувати інші права. Відповідно до Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затверджене рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради, районній адміністрації делеговано укладення договорів найму житлових приміщень. З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2024 року у справі №466/5891/23, яке набуло законної сили, за позивачем [PERSON] визнано право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , загальною площею 256,8 кв. м., як особа, яка створила об`єкт права власності - спірну квартиру, а також враховуючи те, що власник квартири - Львівська міська рада не заперечувала у межах розгляду справи №466/5891/23 факт правомірності набуття за позивачем [PERSON] права на проживання та користування зазначеним жилим приміщенням, вважаю, що даний позов є підставним та підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 /двадцять/ копійок судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved