Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку отримала її матір [PERSON] на підставі розпорядження на право зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання. Підставою для надання цієї житлової площі було рішення адміністрації та комітету профспілок від 18.11.1988, в якому зазначено, що дане розпорядження є єдиним документом, який надає право на зайняття вказаної житлової площі, яка надавалася її матері у зв`язку з працевлаштуванням санітаркою в клінічній лікарні «Феофанія». Однак, на підставі цього розпорядження на право зайняття житлової площі не було надано ордер. 17.12.2007 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий у комунальну власність територіальної громади Голосіївського району міста Києва. Її матір [PERSON] зверталася до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації щодо видачі ордеру на квартиру на підставі розпорядження на право на зайняття житлової площі, проте їй було відмовлено у видачі ордеру, з тих підстав, що ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення. [INFO] [PERSON] померла, після чого її було знято з квартирного обліку, проте номер особового рахунку не переоформлено на неї через відсутність ордеру, що не дає їй змоги бути відповідальним квартиронаймачем. Для реалізації свого права на приватизацію вона зверталася до органу приватизації житла Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не надано повний пакет документів (відсутній ордер на спірне житло). Вона вселилася у квартиру на законних підставах разом з її матір`ю, законність її проживання у цій квартирі ніхто не оспорює, однак у неї відсутня копія ордеру, на підставі якого сім`я була вселена у це житлове приміщення. Відсутність копії ордеру позбавляє її можливості реалізувати право на приватизацію квартири, так як ордер на житлове приміщення не видавався, а розпорядження було єдиним документом, який надав право на зайняття житлової площі і був дійсний протягом 10 днів. Просила зобов`язати Голосіївську району в місті Києві державну адміністрацію вчинити дії щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] на її ім`я за відсутності ордеру на житлове приміщення. 21.04.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15.05.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16.12.2009 №396 передбачено вичерпний перелік необхідних документів для проведення процедури приватизації. Відділом приватизації житлового фонду управління житлово - комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації було отримано звернення від [PERSON] стосовно приватизації квартири [ADDRESS] . Листом від 14.08.2024 відділ приватизації житлового фонду управління житлово - комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації повідомив [PERSON] , що нею надано не повний пакет документів згідно чинного законодавства України в сфері приватизації житла, тому відділ приватизації не має можливості передати займане житло в приватну власність. Жодних доказів на підтвердження факту порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача з боку відповідача до суду не надано. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Неявка належним чином повідомленого позивача не перешкоджає розгляду спарви по суті. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] з 12.09.1991 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 24.11.1988 на ім`я [PERSON] видано розпорядження на право зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS] для тимчасового проживання. Склад сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . Підставою для надання цієї житлової площі було рішення адміністрації та комітету профспілок від 18.11.1988. Також у розпорядженні зазначено, що воно є єдиним документом, який надає право на зайняття житлової площі та дійсне протягом 10 днів. 20.02.2003 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . 26.09.2014 [PERSON] звернулася до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, в якій просила видати їй ордер на родину з 4-х осіб на кв. [ADDRESS] . Відповідно до довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.12.2014 №2871 [PERSON] дійсно перебуває на квартирному обліку з 19.02.1986 у складі сім`ї з 2 осіб ( [PERSON] - заявник та [PERSON] - дочка). Порядок забезпечення житлом: загальна черга. 17.12.2014 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація на звернення [PERSON] щодо видачі ордеру на квартиру [ADDRESS] повідомила, що відповідно пункту № 3 рішення Київської міської ради від 24.05.2012 №596/7933 «Про приватизацію жилих приміщень у гуртожитках м. Києва» районним в місті Києві державним адміністраціям делеговано право видачі ордерів на жилі приміщення в гуртожитках мешканцям, які постійно в них проживають, зареєстровані та перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що будинок по [ADDRESS] розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.12.2007 № 1731 «Про затвердження актів приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади Голосіївського району житлових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] був прийнятий до комунальної власності як житловий будинок, у Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації відсутні будь-які правові підстави для видачі ордеру. 28.07.2021 [PERSON] звернулася до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, в якій просила видати їй ордер на родину з 6 осіб на кв. [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. 09.04.2024 складено акт обстеження житлових умов заявника [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким у зазначеній квартирі, загальною площею 37,71 кв.м., проживає 5 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначене також підтверджується довідкою про склад сім`ї від 22.11.2016, виданої Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу». Відповідно до довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.07.2024 №304 [PERSON] дійсно перебуває на квартирному обліку у загальній черзі з 19.02.1986 у складі сім`ї з 1 особи. 04.07.2024 Управління (центр) надання адміністративних послуг Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надало [PERSON] відповідь на її заяву щодо оформлення передачі в приватну власність квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій зазначило, що документи на приватизацію подаються через центри надання адміністративних послуг особисто або через уповноваженого представника. Крім того, заява на приватизацію квартири (будинку) житлового приміщення у гуртожитку, кімнати в комунальній квартирі оформлює підприємство по обслуговуванню житла, а тому на заяві повинні бути підпис і печатка підприємства. Враховуючи зазначене, Управління повідомило останню, що їй необхідно особисто або через уповноваженого представника з`явитися в Центр для подачі заяви з необхідним пакетом документів. 14.08.2024 Управління житлово - комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило у передачі [PERSON] в приватну власність квартири [ADDRESS] , оскільки остання не надала повний пакет документів згідно чинного законодавства України в сфері приватизації житла. 20.06.2024 Державне управління справами на звернення [PERSON] про надання ордеру на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] повідомило, що за інформацією, наданою Клінічною лікарнею «Феофанія» Державного управління справами, житловий будинок [ADDRESS] був переданий в комунальну власність територіальної громади Голосіївського району в м. Києві (акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від 17 грудня 2007 року). Квартира [ADDRESS] за вказаною адресою на балансі КЛ «Феофанія» не перебуває. 20.09.2024 Державний архів в м. Києві виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на звернення [PERSON] щодо надання рішення Московської районної ради №603 від 13.04.1982 про заняття житлової площі за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] повідомив, що у документах фонду № P-20 «Московська районна державна адміністрація м. Києва і представник Президента України в Московському районі м. Києва та її профспілковий рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів № 603, яке має іншу дату від 27.12.82 та назву «Про надання одноразової грошової допомоги». Зазначене рішення не містить запитуваних відомостей. У додатково переглянутих документах фонду № P-1 «Київська міська рада депутатів та виконавчий орган Київської міської ради депутатів (Київська міська державна адміністрація)» виявлено рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 603 від 13.04.82 «Про реєстрацію жилих будинків для малосімейних при використанні їх як сімейні гуртожитки для тимчасового забезпечення жилими приміщеннями малих сімей» з додатком № 1, що має назву «Список жилих будинків для малосімейних які дозволено використати як сімейні гуртожитки для тимчасового забезпечення жилими приміщеннями малих сімей», в якому не міститься відомостей про будинок площу на [ADDRESS] та інформації про [PERSON] . Інших додатків зазначене рішення не містить. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною третьою статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Частинами 1 та 4 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Відповідно до ч. 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №316/672/18, до підстав для відмови у приватизації житла також відноситься ненадання особою необхідних документів для приватизації, перелік яких наведено в пункті 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 раку за №109/17404 (далі - Положення), зокрема громадянин подає до органу приватизації, серед інших, такі документи: оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків з приватизації державного житлового фонду. Відповідно до п.13,15,17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 №396 (далі - Положення) приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства) (далі - орган з оформлення документів). Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 №121 (далі - Розпорядження №121) доручено районним в місті Києві державним адміністраціям реалізувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими актами законодавства згідно з додатками 1 - 11. Відповідно до п. 21 Переліку повноважень у галузі управління комунальної власністю (додаток № 3 до Розпорядження №121): приватизація державного житлового фонду. Відповідно до п. 5 розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації «Про затвердження Положення про управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації) від 23.10.2020 №508 (далі - Розпорядження №508) основними завдання Управління є, зокрема, здійснення приватизації житлового фонду в порядку встановленому чинним законодавством, надання консультацій та роз`яснень громадянам з питань приватизації житла. Відповідно до п. 6.19. Розпорядження №508 Управління забезпечує здійснення заходів щодо передачі житла у власність громадян в порядку, встановленому чинним законодавство України, а також надання консультацій та роз`яснень громадянами з питань приватизації житла в тому числі: здійснює розрахунку площі квартир, що приватизується безоплатно, визначає вартість надлишків площ та оформлює відповідні документи; здійснює оформлення свідоцтв про право власності на житло, видачу їх дублікатів. Відповідно до п. 13. Розпорядження №508 Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменування, а також окрему печатку органу приватизації державного житлового фонду. Судом встановлено, що 24.11.1988 [PERSON] видано розпорядження на право зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS] для тимчасового проживання. Склад сім`ї: [PERSON] та [PERSON] . Зазначене розпорядження є єдиним документом, який надав право на зайняття спірної житлової площі та було дійсне протягом 10 днів. Позивач, з 12.09.1991 зареєстрована в спірній квартирі, в серпні 2024 року звернулась до Управління житлово - комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації за приватизацією житла, проте отримала відмову у передачу в приватну власність квартири [ADDRESS] , через ненадання повного пакету документів згідно чинного законодавства України в сфері приватизації житла. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій відповдіачем за заявленими позовними вимогами визначила Голосіївську району в місті Києві державну адміністрацію. Суд повторно зауважує, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією. Відповідно до п. 6.19. розпорядження №508 саме Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, а не Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація забезпечує здійснення заходів щодо передачі житла у власність громадян в порядку, встановленому чинним законодавство України, а також надання консультацій та роз`яснень громадянами з питань приватизації житла в тому числі: здійснює розрахунку площі квартир, що приватизується безоплатно, визначає вартість надлишків площ та оформлює відповідні документи; здійснює оформлення свідоцтв про право власності на житло, видачу їх дублікатів. Таким чином, саме Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації є органом, який здійснює приватизацію житлового фонду, приймає рішення про передачу квартир у власність громадян та видає свідоцтво про право власності. При зверненні до суду позивач визначила відповідачем Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію. Однак судом встановлено, що Голосіївська районна в місті Києві державної адміністрації не приймала жодних рішень про відмову позивачу у приватизації квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки, як встановлено з матеріалів цивільної справи, 14.08.2024 Управління житлово - комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило у передачу [PERSON] в приватну власність квартири [ADDRESS] . Судом з`ясовано, що Управлінням житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, є юридичною особою та уповноважене на вчинення таких дій. Таким чином, позовна заява заявлена до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем в даному випадку повинен бути орган приватизації, тобто Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Суд, проаналізувавши доводи, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що позов поданий до неналежного відповідача. Оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у його задоволенні. При цьому суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, яка зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed