Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Представник позивача, яка діє від імені та в інтересах позивача звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . 21.10.2010 року Коропським районним судом Чернігівської області ухвалено судове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 22.10.2010 відкрито виконавче провадження № 22726943. Вказує, що після відкриття виконавчого провадження у позивача змінився сімейний стан. Під час перебування у стосунках з [PERSON] , народилась донька [PERSON] , [INFO] . Таким чином, у позивача на утриманні перебуває ще одна дитина та непрацездатна дружина. Окрім того, у дружини від попереднього шлюбу є ще один син [PERSON] . Син дружини також перебуває на утриманні позивача. Також, позивач проходить службу у Збройних силах України починаючи з 2015 року. [PERSON] , приймав участь у бойових діях. За обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань ним була отримана вибухова травма. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини пов`язані з погіршенням здоров`я позивача та наявністю інших осіб просить зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/7. Щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам, вказує, що загальний розмір заборгованості становить 841 674,40 грн, який складається з: 623588,02 заборгованість зі сплати аліментів; 300875,25 штраф із заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи стан здоров`я позивача, перенесені травми та наявність тяжкої хвороби вірусу імунного дефіциту людини, через що [PERSON] потребує постійного лікування вважає, що з 15.04.2016 року по день звернення з даним позовом він підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментам. До початку розгляду справи по суті від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки народження ще однієї дитини у позивача, не є автоматичною підставою для зміни розміру аліментів, якщо платник аліментів не довів погіршення свого майнового стану. Всі діти мають рівні права на гідне забезпечення (Постанова Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19). Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту утримання сина дружини від попереднього шлюбу. Також позивачем не підтверджено непрацездатності дружини, [PERSON] . Окрім того, позивачем не доведено, що заборгованість за аліментами утворилась у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Також надала розпорядження Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області від 25 грудня 2012 року № 457 про надання дозволу на зміну прізвища сину [PERSON] на [PERSON] . Ухвалою судді від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить задовольнити. У судовому засіданні відповідачка позов не визнала з підстав вказаних у відзиву. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення,\~дослідивши матеріали\~справи,\~матеріали виконавчого\~провадження №\~22726943\~суд дійшов\~наступного висновку.\~ Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 22.11.2010 відкрито виконавче провадження № 22726943 на підставі виконавчого листа виданого Коропським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розпорядження Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області від 25 грудня 2012 року № 457 рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол від 24.12.2012 року № 18 надано дозвіл громадянці [PERSON] на зміну прізвища сину [PERSON] на [PERSON] . Згідно довідки виданої Новозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість за аліментами станом на 01.02.2025 - складає 850 437,98 грн. [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] , батьками є: [PERSON] , [PERSON] . 29 липня 2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 13 травня 2024 № 1056 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі (по контракту) у військовій частині [NUMBER] з 03.02.2022 року. У судовому засіданні досліджено медичні довідки, виписки із медичних карток з яких вбачається, що позивач під час проходження військової служби по захисту Батьківщини до відсічі російської агресії, 26.06.2022 отримав вибухову травму та періодично проходив лікування. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він одружився, погіршився стан здоров`я, витрати які несе позивач, впливають на його матеріальне становище. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] з 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості. За змістом ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Судом враховано, що позивачу у 2021 році встановлено інвалідність ІІІ групи, а також надано відповідні докази, що підтверджують необхідність лікування. Проте, як видно з матеріалів справи, хвороба позивача не була раптовою вона триває з 2018 року. Незважаючи на це, заборгованість по аліментах утворилася у період з липня 2021 по грудень 2024 року, тобто значно пізніше початку захворювання, що свідчить про наявність у позивача можливості хоча б частково виконувати рішення суду. Суд також звертає увагу, що жодних доказів звернення позивача до виконавчої служби, суду або відповідачки з проханням про реструктуризацію заборгованості, відстрочку чи зміну способу виконання рішення не надано. Таким чином, поведінка позивача свідчить про пасивне ставлення до обов`язку утримувати власну дитину, навіть попри об`єктивно складні обставини. Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, при розгляді вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами суд має враховувати інтереси дитини, яка є стороною, що потребує особливого правового захисту. Метою присудження аліментів є забезпечення належного рівня матеріального існування дитини, і звільнення батька від виконання цього обов`язку можливе лише у виключних, винятково обґрунтованих випадках. Також варто врахувати, що вказана заборгованість виникла в той час, коли дитина була неповнолітньою (на момент її виникнення дитина не досягла 18 років), тобто продовжувала потребувати повного фінансового забезпечення з боку батьків. Натомість батько, усвідомлюючи свої обов`язки, не вжив достатніх дій для їх виконання. Більше того, заборгованість по аліментах формувалася протягом тривалого часу з липня 2021 року по грудень 2024 року, і лише після її накопичення позивач звернувся до суду з вимогою про повне звільнення від сплати. Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, хоч і мають значення для оцінки його загального матеріального стану, не є винятковими та не доводять повної неможливості виконувати обов`язок зі сплати аліментів хоча б у мінімальному розмірі. Суд вважає, що звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах призвело б до порушення прав дитини на належне утримання та суперечило б принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, що є ключовим у сімейних правовідносинах. За встановлених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні справи суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial