Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернулись до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вищезазначене домоволодіння було побудоване у 1966 році та належить до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15 квітня 1991 року головою колгоспного двору був [PERSON] , членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а отже домоволодіння є спільною сумісною власністю усіх його членів та кожен з них має рівну частку у цьому будинку (по 1/7 частці). Проте вони право власності не оформляли. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/7 частку домоволодіння, на яку мала право в порядку спадкування за законом дочка [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/7 частку домоволодіння, на яку також мала право в порядку спадкування за законом дочка [PERSON] . Таким чином [PERSON] має право на 3/7 частки домоволодіння (1/7 частка належить їй, як члену колгоспного двору + 1/7 частка, на яку вона має право в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] + 1/7 частка, на яку вона має право в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] ). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають право кожний на 1/7 частку в домоволодінні, як члени колгоспного двору. В позасудовому порядку позивачі не можуть оформити своє право власності на домоволодіння через відсутність правовстановлюючого документа, тому просять визнати за ними право власності на дане нерухоме майно в заявлених частках. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов, розглянувши справу без їх участі. Представник відповідача направила до суду заяву, де при вирішенні справи поклалась на розсуд суду і також просила судовий розгляд здійснювати у її відсутність. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (в тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно положень ст. ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 лютого 1996 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Згідно довідки виконавчого комітету Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за №211 від 27 лютого 2009 року на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області. Після його смерті в управління і розпорядження спадковим майном з дня смерті вступила спадкоємець за законом дочка [PERSON] , яка проживала разом із батьком, проводила похорони батька. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як відповідно між батьком та дочкою, підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 01 березня 1960 року; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1989 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області за №00009312961 від 05 серпня 2011 року. Згідно копій матеріалів спадкової справи за №901/2010, заведеної 07 грудня 2010 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що єдиною його спадкоємицею являється дочка [PERSON] , яка частково вже оформила спадкові права за законом на інше спадкове майно. Листом завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №1454/02-14 від 07 жовтня 2025 року відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане домоволодіння. Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Бутівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 березня 2010 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено Богуш С.В. , секретарем виконавчого комітету Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 09 квітня 2001 року за р. №11. Даним заповітом [PERSON] заповіла дочці [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось, з чого не складалось, а також все те, що належатиме на день її смерті і на що вона за законом буде мати справо. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи), наданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 07 грудня 2010 року за №25547399 даний заповіт є чинним. Згідно довідки виконавчого комітету Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за №889 від 06 грудня 2010 року на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . В склад її сім`ї входила дочка [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як відповідно між матір`ю та дочкою, підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 01 березня 1960 року; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1989 року Березненською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області за №00009312961 від 05 серпня 2011 року. Згідно копій матеріалів спадкової справи за №902/2010, заведеної 07 грудня 2010 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що єдиною її спадкоємицею являється дочка [PERSON] , яка частково вже оформила спадкові права за заповітом на інше спадкове майно. Листом завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №1455/02-14 від 07 жовтня 2025 року відмовлено [PERSON] в оформленні спадкових прав за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане домоволодіння. За даними довідки та виписки з погосподарської книги Березненського старостинського округ виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області відповідно за №14-10/10 від 17 лютого 2025 року та за №14-10/8 від 27 січня 2025 року згідно записів погосподарської книги №1 за 1991-1995 роки станом на 15 квітня 1991 року дворогосподарство, розташоване за адресою: с. Бутівці відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - зять; [PERSON] , [INFO] - внучка; [PERSON] , [INFO] - внучка; [PERSON] , [INFO] - внук. Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 30 січня 2025 року, житловий будинок було збудовано 1966 року. Відповідно до довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» від 30 січня 2025 року за №2881 право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване. Згідно до ст.123 ЦК Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/7 частині (1:7=1/7). Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та спадкодавцям [PERSON] , [PERSON] належало право власності на 1/7 частку майна у колгоспному дворі кожному, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Після смерті [PERSON] його 1/7 частка в даному домоволодінні в порядку спадкування за законом перейшла дочці [PERSON] . Після смерті [PERSON] належна їй 1/7 частка домоволодіння в даному домоволодінні в порядку спадкування за заповітом перейшла дочці [PERSON] . Таким чином [PERSON] має право на 3/7 частки домоволодіння (1/7 частка належить їй, як члену колгоспного двору + 1/7 частка, на яку вона має право в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] + 1/7 частка, на яку вона має право в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] ). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають право кожний на 1/7 частку в домоволодінні, як члени колгоспного двору. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачі не наполягали на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за ними.

Outcome: approved