Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.04.2024 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору б/н та отримання кредиту у розмірі 75000,00 грн. строком на 36 місяців із сплатою 75,00% щомісячно та комісії у розмірі 0,00 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 75000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 13.04.2027 року, терміном на 36 місяці. Згідно до п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 75.00 річних. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 18.07.2025 має заборгованість - 83553,58 грн., яка складається з наступного: - 65975,55 грн. - заборгованість за кредитом; - 16855,95 грн. - заборгованість по відсоткам; - 722,41 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав AT "А-БАНК". На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101713090614102 від 14.04.2024 в розмірі 83553,58 грн. станом на 18.07.2025 та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 05.08.2025 суддя ухвалою у справі № 727/8913/25 відкрила провадження та призначила справу до розгляду. 20.10.2025 відповідач надав письмові пояснення де зазначив, що банком наданим недоведений розрахунок заборгованості. У позові відсутній детальний розрахунок із зазначенням дат, сум платежів, черговості погашення (тіло/відсотки). Це унеможливлює перевірку правильності суми, тому вимоги про стягнення боргу є непідтвердженими. Отже, вимога про стягнення 722,41 грн. пені є незаконною. Верховний Суд підтвердив цю позицію у постанові від 22.03.2023 у справі № 755/10755/21, де зазначив, що кредитори втрачають право на стягнення штрафів на період воєнного стану незалежно від умов договору. Банк не довів, що направляв відповідачу вимогу про дострокове погашення або повідомлення про прострочення. Верховний Суд у постанові від 23.06.2021 у справі № 753/10775/18 роз`яснив: «Без належного повідомлення боржника вимоги про дострокове повернення кредиту є передчасними». Таким чином, позов подано з порушенням строків і процедури пред`явлення вимоги, що є підставою для відмови. З довідки ЄСІТС видно, що відповідач не має електронного кабінету, однак позивач подав позов виключно в електронній формі, не продублювавши документи поштою. Проценти понад 60% річних є не економічно обґрунтованими, що свідчить про зловживання правом кредитора. Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі № 308/1298/19 зазначив: «Суд може зменшити розмір процентів або визнати умову про проценти несправедливою, якщо вона суперечить принципам добросовісності та розумності». Також у постанові від 18.11.2020 у справі № 127/16279/17 ВС зазначив, що «надмірні проценти, які у кілька разів перевищують середньо ринкові, порушують баланс прав сторін і можуть бути зменшені судом». Просив суд відмовити у задоволенні позову банку у повному обсязі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустила утворення заборгованості за кредитом. Представник позивача Шкапенко О. В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в резолютивній частині позову просив розглядати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк, на адресу суду надав через свого представника Саламандика А. І. письмові пояснення, де зазначив підстави не визнання позову, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засіданя всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з анкети-заявки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» [PERSON] заповнив всі необхідні дані і підписав зазначену анкету. Згідно з паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка» сума кредиту 75000,00 грн. ,строк кредиту 36 місяців, процентна відсоткова ставка 75, фіксована, загальні витрати за кредитом 117279,1. Орієнтовна загальна вартість кредиту 192279,10. Реальна річна процентна ставка 109,02. Підписано [PERSON] електронним підписом. Згідно з заяви про надання послуг «Швидка готівка» №АВН0СТ155101713090614102 від 2024-04-14 року [PERSON] просив АТ «А-Банк» надати кредит в сумі 7500 грн. на 36 місяців, процентна ставка 75% на рік. Підписано [PERSON] електронним підписом. Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором надано розрахунок видів платежів за кредитом на період 36 місяців з 14.04.2024 по 13.04.2027. Підписано [PERSON] електронним підписом. Згідно з меморіальним ордером №TR.36259157.29306.65455 від 14.04.2024 видано кредит ПАТ «Акцент-Банк» [PERSON] в сумі 75000,00 грн., призначення згідно договору №АВН0СТ155101713090614102 від 2024-04-14. Згідно з роздруківки електронної пошти АТ «А-Банк» позовна заява про стягнення заборгованості відправлена [PERSON] 18.07.2025 о 07.51 на електрону пошту [INFO] Згідно з розрахунком заборгованості за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на станом на 18.07.2025 [PERSON] має заборгованість - 83553,58 грн., яка складається з наступного: - 65975,55 грн. - заборгованість за кредитом; - 16855,95 грн. - заборгованість по відсоткам; - 722,41 грн. - заборгованість за пенею. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. До такого виду договорів відноситься і договір позики, який відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. А тому, договір № №АВН0СТ155101713090614102 від 14.04.2024 відповідає вимогам статті 11 Закону, оскільки відповідач перед взяттям кредиту була повністю ознайомлена з умовами кредитного договору, саме до його підписання, адже Інформаційно-телекомунікаційна система побудована на тому, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу безпосереднього підписання договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, дослідженням письмових доказів встановлено, що 14.04.2024 між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №АВН0СТ155101713090614102 від 14.04.2024, за яким відповідач отримав позику в розмірі 75000,00 грн., дата погашення 13.04.2027. При цьому, перед укладенням вищевказаного договору товариства здійснили ідентифікацію та верифікацію [PERSON] за допомогою отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону, а [PERSON] заповнив заявку на отримання кредиту на сайті за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту. Договір № №АВН0СТ155101713090614102 від 14.04.2024, графіки платежів та паспорти споживчого кредиту підписані електронним підписом. За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83-84, 228, 229, 235, 243, 264-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру заборгованості, наявності доказів, що її підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №АВН0СТ155101713090614102 від 14.04.2024 заборгованості [PERSON] становить 83553,58 грн., яка складається з наступного: - 65975,55 грн. - заборгованість за кредитом; - 16855,95 грн. - заборгованість по відсоткам; - 722,41 грн. - заборгованість за пенею. Контр розрахунку відповідач не надав. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок до кредитного Договору, суд уважає його обґрунтованим щодо нарахування відсотків, адже загальний розмір заборгованості відповідає заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитом, а також відповідає розміру заборгованості по процентах з урахуванням сплачених відповідачем сум грошових коштів. Строк кредитування за договором відповідає строку нарахування відсотків за цими договором. Відповідно до положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказаним вище пунктом звільнено позичальника у період дії в Україні воєнного стану (та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування) від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховувалась пеня в сумі 722,41 грн. за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання. За наведених обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови позивачу у стягненні з відповідача пені в сумі 722,41 грн.. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли частково своє підтвердження в ході судового засідання та за таких обставин суд уважає, що позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №6005315499861 від 18.07.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн..

Outcome: partial