Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання кредиту від 23.07.2024 року №505654-КС-001 в розмірі 23900 грн. 54 коп., яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 10575 грн. 62 коп.; суми прострочених платежів по процентах 13324 грн. 92 коп.. Позов мотивований тим, що 23.07.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями укладено Договір про надання кредиту №505654-КС-001 Відповідно до п. 1 Договору кредиту ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16159091 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 Договору кредиту визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 Договору кредиту встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , котрий позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 626, 1049, 1050 ЦК України позивач просив суд стягнути із відповідача кредитну заборгованість в розмірі 23900 грн. 54 коп., а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді від 23.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, та задоволено клопотання про витребування доказів (а.с. 59-61). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, дату, час і місце розгляду справи (а.с.66-69), відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи в судовому засданні з викликом сторін не подав. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 04.11.2022 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» має ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, вид установчого документа - Статут, вид економічної діяльності - 64,92 - інші види кредитування (основний) та 64.19 - інші види грошового посередництва (а.с.47 зворот, 48). Згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1593 від 11.05.2017 року видано ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 49). 23.07.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікаторомUA 0238 укладено Договір про надання кредиту №505654-КС-001 (надалі Договір). Відповідно до пунктів 2.1 2.8 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 11000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк, на який надається кредит: 16 тижнів. Процентна ставка: стандартна процентна ставка 1,50000000 в день фіксована, знижена процентна ставка 1,16159091 в день фіксована. Комісія за надання кредиту: 1650 грн. 00 коп. Термін дії Договору: до 12.11.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 25351 грн. 46 коп. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 23529,71 процентів (а.с.23). У листі АТ КБ «Приватбанк» від 08.10.2025 року зазначено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 71). Відповідно до\~руху коштів\~по рахунку,\~який був\~відкритий для\~обслуговування банківської\~картки № [NUMBER] , сформованого АТ КБ «Приватбанк», було перераховано на вказану картку 23.07.2024 року кошти в сумі 11000 грн. 00 коп. (а.с.зворот 71-76). Згідно із\~розрахунком заборгованості\~за Договором станом на 31.07.2024 року за відповідачем\~рахується заборгованість\~в розмірі\~23900\~грн.\~54\~коп.,\~яка складається\~із суми\~прострочених платежів\~по тілу\~кредиту \~10575\~грн.\~62\~коп.;\~суми прострочених\~платежів по\~процентах \~13324\~грн.\~92\~коп.\~(а.с.\~11-13). Згідно із ч. 1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81,\~82\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями\~Цивільного кодексу України,\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. За правилом ч. 1\~ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу\~України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, так якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~«Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей Договору, його було укладено в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA 0238, передбаченим Законом України «Про електронну комерцію». Отже, відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір (здійснив акцепт пропозиції товариства), тобто договір вважається укладеним у відповідності до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Вказаним Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків. Відповідач [PERSON] , підписавши вказаний Договір, надав згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісії в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Отже, між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» повністю виконало свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] та перерахувало на картковий рахунок останнього кошти в сумі 11000 грн. (а.с.76). Відповідно до ч. 1\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зміст статей 610, 612\~ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами 1,\~2\~ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно із п.2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. В силу п.3.2.2 Договору сторони домовилися, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений у п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору, унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбачного графіком платежів, що вказаний у п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії договору. Як було зазначено вище пунктом 2.4 Договору визначено, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16159091 фіксована. Згідно погодженого графіку платежів, що наведений у п.3.2.3 Договору, відповідач мав сплатити 06.08.2024 року проценти за користування кредитом в сумі 1916 грн. 70 коп. та комісію в сумі 973 грн. 30 коп., однак відповідно до розрахунку заборгованості він здійснив зазначені платежі у відповідних сумах лише 16.08.2024 року. Отже, 06.08.2024 року є датою простроченого платежу в розумінні п.3.2.2 Договору, а отже слід дійти висновку, що відповідач прострочив сплату процентів на строк більше семи календарних днів. Відтак, з 14.08.2024 року (восьмий день від дня простроченого платежу) нарахування процентів відповідно до умов п.3.2.2 Договору має здійснюватися за стандартною процентною ставкою в розмірі 1, 500 % в день. Разом із тим, 22 листопада 2023 року був прийнятий\~Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом було внесено зміни та доповнення\~до\~Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Зокрема,\~ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування»\~доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг",\~\~максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. В силу дефініційної норми, закладеної в пункті 11 ч.1 ст.1 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Отже, Кредитний договір за своєю правовою природою є договором про споживчий кредит, який укладено 23.07.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а відтак на права та обов`язки його сторін поширюються норми ч.5 ст.8, пункту 17 «Прикінцевих та\~перехідних положень»\~Закону України\~№1734-VIII\~від 15\~листопада 2016\~року «Про\~споживче кредитування».\~ У частині третій\~статті 6 ЦК України\~зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя\~статті 6 ЦК України\~не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону. У\~статті 627 ЦК України\~зазначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог\~ЦК України\~та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою\~закону\~за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх (див. пункти 109 114 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Телеологічне (цільове) тлумачення правових норм ч.5 ст.8 та пункту 17 «Прикінцевих та\~перехідних положень»\~Закону України\~№1734-VIII\~від 15\~листопада 2016\~року «Про\~споживче кредитування»\~у сув`язі\~дозволяє стверджувати про їх імперативний характер, а відтак означені приписи мають поширюватися на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», безвідносно до того, що сторони у таких договорах встановили розмір денної процентної ставки, який перевищує визначений законом її максимальний розмір у певний період часу. Повертаючись до обставин розглядуваної справи, суд відзначає, що з урахуванням визначеного законодавством перехідного періоду до запровадження максимального розміру денної процентної ставки, позивач мав право на нарахування процентів за користування кредитом з 23.07.2024 року, що є початковою датою нарахування процентів за користування кредитом, до 13.08.2024 року за зниженою процентною ставкою 1,16159091 %, з 14.08.2024 року до 20.08.2024 року - за ставкою 1,5 %, а з 21.08.2024 року і до 12.11.2024 року, що є кінцевої датою нарахування процентів за користування кредитом, - за ставкою 1 %. Крім того, слід врахувати, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем 26.08.2024 року було сплочено за тілом кредиту кошти в сумі 424 грн. 38 коп., а тому, виходячи зі змісту п.2 Договору, з 27.08.2024 року процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, який становить 10575 грн. 62 коп. (11000 грн. - 424,38 грн.). Таким чином, розмір процентів, які має сплатити відповідач за користування кредитними коштами в розрізі зазначених періодів часу, становить: -за період з 23.07.2024 року до 13.08.2024 року - 2810 грн. 94 коп. (11000,00 (тіло кредиту) : 100 х 1,16159091 (знижена денна процентна ставка) х 22 (кількість днів)); -за період з 14.08.2024 року до 20.08.2024 року 1155 грн. 00 коп. (11000,00 (тіло кредиту) : 100 х 1, 5 (денна процентна ставка) х 7 (кількість днів)); -за період з 21.08.2024 року до 26.08.2024 року 660 грн. 00 коп. (11000,00 (тіло кредиту) : 100 х 1, 00 (денна процентна ставка) х 6 (кількість днів)). -за період з 27.08.2024 року до 12.11.2024 року 8248 грн. 98 коп. (10575, 62 (тіло кредиту) : 100 х 1, 00 (денна процентна ставка) х 78 (кількість днів)). Отже, із позивачки слід стягнути на користь позивача проценти за користування кредитом в сумі 12874 грн. 92 коп. (2810\~грн.\~94\~коп.\~+\~1155\~грн.\~00\~коп.\~+\~660\~грн.\~00\~коп.+\~8248\~грн.\~98\~коп.). Разом із тим, як слідує із розрахунку заборгованості відповідачам сплачено відсотки за коритсуання кредитом в сумі 4004 грн. 38 коп. (1916 грн. 70 коп. + 2087 грн. 68 коп.). Таким чином, із відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 8870 грн. 54 коп. (12874 грн. 92 коп. - 4004 грн. 38 коп.). Крім того, підлягає стягненню на користь позивача із відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 10575 грн. 62 коп. При цьому суд підкреслює, що згідно зі\~статтею 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.\~81,\~82\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання умов Договору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з [PERSON] необхідно стягнути на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 19446 грн. 16 коп. (10575 грн. 62 коп. + 8870 грн. 54 коп.) За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно із платіжною інструкцією від 16.09.2025 року №13943 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 10). Ціна позову становить 23900 грн. 54 коп. За наслідками розгляду справи судом стягнуто із відповідача 19446 грн. 16 коп., що становить 81, 36 % від ціни позову (19446, 16: (23900,54: 100)). Відтак, із відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1970 грн. 86 коп. (2422, 40 : 100 Х 81, 36).

Outcome: partial