Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про відшкодування\~вартості робіт за демонтаж самовільно влаштованої антени супутникового телебачення та за її зберігання у розмірі 15716,02 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Личаківська адміністрації є виконавчим органом Львівської міської ради та наділена відповідними повноваженнями, зокрема, як орган місцевого самоврядування відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання. В управління ЛКП «Господар» перебуває будинок [ADDRESS] , який відповідно до Наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 18.01.2021 року № 214 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» є пам`яткою архітектури (охоронний номер № 4850-Лв). Водночас, відповідач [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , самовільно розмістив на фасаді будинку антену супутникового телебачення з порушенням Порядку утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м.Львова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2022 № 952. Внаслідок цього, відповідачу було скеровано приписи про усунення порушень вимог законодавства про охорону культурної спадщини шляхом демонтажу антени супутникового телебачення, розташованої на фасаді будинку [ADDRESS] , які останнім виконані не були. У зв`язку з цим, 30.03.2023 року Личаківською районною адміністарцією ЛМР прийнято розпорядження № 108 «Про примусовий демонтаж технічного елемента на фасаді будинку [ADDRESS] ». Виконання вказаного розпорядження було доручено ЛКП «Господар», на підставі укладеного договору № 4/33-300. Роботи щодо демонтажу антени супутникового телебачення (GOLD EDITION SINGLE, 10.7-12.75 GHz) з фасаду будинку [ADDRESS] виконані ЛКП «Господар» 28.06.2023 року на підставі акту від 27.09.2023 року (форма № КБ-2в) до договору № 4/33-300 від 19.09.2023 року. Згідно зведеного кошторисного розрахунку та довідки про вартість виконаних робіт, наданих ЛКП «Господар», на роботи щодо демонтажу антени супутникового телебачення з фасаду будинку [ADDRESS] , вартість робіт становить 2150,02 гривень. Разом з тим, за зберігання антени супутникового телебачення відповідно до п.10.4.2. Порядку позивачем за 2023 рік (з 28.06.2023 по 31.12.2023 - 186 днів), за 2024 рік (з 01.01.2024 по 31.12.2024 - 366 днів), за 2025 рік (з 01.01.2025 по 03.09.2025 - 246 днів) - загалом 798 днів * 17 грн. нараховано суму коштів у розмірі 13566,0 гривень. В подальшому, позивачем на адресу відповідача скеровувались претензії з проханням в добровільному порядку повернути кошти понесених витрат районною адміністрацією за демонтаж та зберігання антени супутникового телебачення, які відповідач не виконав, а тому, позивач вимушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати у розмірі 15716,02 гривень. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Позовна заява поступила до суду 03.09.2025 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 05.09.2025 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В силу вимог Закону та враховуючи ціну позову дана справа є малозначною і підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 279 ЦПК України суд не проводив підготовчого засідання. Перед тим як закінчити з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд надав можливість кожній із сторін висловити свою позицію та надати наявні у неї докази. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Розгляд справи проводився у відкритому судовому засіданні. Сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Відтак, суд у відповідності до вимог частини п`ятої статті 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу частин другої, третьої та четвертої статті 83 ЦПК України вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Суд у відповідності до вимог частини сьомої статті 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (частина третя статті 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Справа була призначена до судового розгляду на 01.10.2025 року та у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 05.11.2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, 05.11.2025 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, поштові відправлення повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 05.11.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до «Положення про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням Львівської міської ради від 02.02.2024 № 186 є виконавчим органом Львівської міської ради, утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та наділений відповідними повноваженнями. Зокрема, як орган місцевого самоврядування Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання. В управлінні ЛКП «Господар» перебуває будинок [ADDRESS] , який відповідно до Наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 18.01.2021 року № 214 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» є пам`яткою архітектури (охоронний номер № 4850-Лв). Вказані вище обставини сторонами не оспорюються. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 24.02.1997 року (а.с.17). [PERSON] самовільно розмістив на фасаді будинку по [ADDRESS] антену супутникового телебачення з порушенням Порядку утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м.Львова (далі Порядок), затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2022 № 952 (а.с.25-31, 63-71). На виконання вимог Порядку Управлінням охорони історичного середовища 11.10.2022 року за № 0004/П0148 та 11.01.2023 за № 0004/П0313 [PERSON] було скеровано приписи про усунення порушень вимог законодавства про охорону культурної спадщини шляхом демонтажу антени супутникового телебачення, розташованої на фасаді будинку [ADDRESS] (а.с.11, 19). Приписи відповідачем виконані не були. 30 березня 2023 року Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження № 108 «Про примусовий демонтаж технічного елемента на фасаді будинку [ADDRESS] », відповідно до якого доручено ЛКП «Господар» здійснити примусовий демонтаж антени супутникового телебачення, розміщеної з порушенням п.5.2 Порядку на фасаді будинку [ADDRESS] (а.с.10). В подальшому, 19.09.2023 року між Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради (Замовником) та Львівським комунальним підприємством «Господар» (Виконавцем) було укладено договір № 4/33-300 з додатками, згідно умов якого ЛКП «Господар» зобов`язалось у 2023 році надати Замовникові послуги, зазначені у тендерній документації, ДК 021:2015 - 45220000-5 - Інженерні та будівельні роботи (послуги з демонтажу антени супутникового телебачення на фасаді будинку по [ADDRESS] ). Відповідно до вищезгаданого Договору та Розпорядження послуги щодо демонтажу технічного елементу (пристрою) на території Личаківського району м.Львова надаються відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 952 від 19.10.2022 року «Про Порядок утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м.Львова та будівель і споруд, що є об`єктами культурної спадщини поза межами історичного ареалу м.Львова» (а.с.40-45). Згідно Акту б/н від 28.06.2023 року, складеного комісією в складі представників Личаківської районної адміністрації та ЛКП «Господар», 28.06.2023 року, було виконано роботи щодо демонтажу антени супутникового телебачення (GOLD EDITION SINGLE, 10.7-12.75 GHz) з фасаду будинку [ADDRESS] (а.с.32). Згідно зведеного кошторисного розрахунку та довідки про вартість виконаних робіт наданих ЛКП «Господар» на роботи щодо демонтажу антени супутникового телебачення з фасаду будинку [ADDRESS] , вартість робіт становила 2150,02 гривень (а.с.46-52, 54-62). Оплата виконаних робіт підтверджується платіжним дорученням № 660 від 28.09.2023 року (а.с.53). Водночас, за зберігання антени супутникового телебачення Личаківською районною адміністрацією відповідно до п.10.4.2. Порядку за 2023 рік (з 28.06.2023 по 31.12.2023 - 186 днів), за 2024 рік (з 01.01.2024 по 31.12.2024 - 366 днів), за 2025 рік (з 01.01.2025 по 03.09.2025 - 246 днів) - загалом 798 днів * 17 гривень проведено нарахування у розмірі 13566,0 гривень (а.с.34-37). 14 травня 2024 року Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради відповідачу [PERSON] скеровано претензію з проханням в добровільному порядку повернути кошти понесених витрат районною адміністрацією за демонтаж та зберігання антени супутникового телебачення, яку відповідачем не виконано (а.с.35-39). Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1-3 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так згідно зі ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.323 ЦК України). Відповідно до ст.383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до вимог ч.2, 3, 5 ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, зовнішня стіна будинку, на якій розташовано антену супутникового телебачення, є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку. Статтею 293\~ЦК України передбачено право фізичної особи на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення. Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо. Необхідність погодження розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків і споруд із співвласниками спільного майна у дво- та багатоквартирних будинків та відповідними державними органами на території історичного ареалу м.Львова відповідно до Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирних будинках» випливає із рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2022 № 952. Вказаним рішенням затверджено Порядок утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м.Львова та будівель і споруд, що є об`єктами культурної спадщини поза межами історичного ареалу м.Львова (надалі Порядок). Згідно з п.1.3 Порядку історичний ареал - територія площею 2311,95 га, визначена рішенням виконавчого комітету від 22.10.2021 № 924 «Про погодження меж історичного ареалу м.Львова». [PERSON] - територія ансамблю історичного центру, що складається зі 150 га середньовічної та ренесансної частини міста Львова та території собору святого Юра на Святоюрській горі, визначена рішенням комітету Світової Спадщини ЮНЕСКО від 05.12.98 про внесення центральної частини Львова до Списку всесвітньої культурної спадщини. 2.1.Фасад зовнішня (лицева) сторона будинку, споруди, утворена огороджувальними конструкціями, з усіма елементами від покрівлі до мощення. За орієнтуванням фасади поділяються на головний, бічний, вуличний, дворовий тощо. 2.3.Самочинні роботи зміна, ушкодження зовнішнього вигляду фасадів будинку, споруди або їх частин, у тому числі розміщення будь-яких елементів на фасаді, що не відповідає цьому Порядку. 2.4.Власник/користувач будівлі, споруди фізична або юридична особа, що має будинок та споруду (їх частини, приміщення) на праві власності, користування (оренди) повного господарського відання або оперативного управління. 2.6.Балансоутримувач будівлі, споруди, житлового комплексу або комплексу будівель і споруд (надалі балансоутримувач) власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів і утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію. Інші терміни у цьому Порядку вживаються у значенні, наведеному у Законах України «Про охорону культурної спадщини», «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Загальні вимоги до утримання будівель і споруд унормовано приписами п.3 Порядку, відповідно до якого: 3.2. Власники/користувачі будівель та споруд зобов`язані: 3.2.1. Проводити систематичні огляди стану фасадів, а також невідкладні огляди у випадку явищ стихійного характеру та інших непередбачуваних обставин. 3.2.2. Здійснювати роботи з утримання фасадів будівель та споруд, їх елементів у технічному стані, який забезпечує належний та довгостроковий архітектурно-естетичний вигляд, безпеку пішоходів, мешканців тощо, враховуючи вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій (наказ Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76). 3.3. Утримання фасадів будівель та споруд передбачає: 3.3.6. Проведення своєчасного ремонту даху, його огородження, водостічної системи (без зміни існуючої конфігурації та матеріалу покриття даху), забезпечення належного відводу дощових і талих вод для запобігання замоканню стін та фундаментів. 3.3.7. Своєчасне проведення герметизації отворів на фасадах від демонтованих систем кондиціонування, супутникових антен, дисонуючих елементів, дашків, вивісок, маркіз, фасадних конструкцій тощо, з дотриманням технологічного циклу виконання таких робіт. Вимоги щодо розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків та споруд унормовано приписами п.5 Порядку, відповідно до якого: 5.1. До технічних елементів (пристроїв), що розміщуються ззовні на фасадах будівель та споруд належать: 5.1.2. Пристрої та устаткування засобів зв`язку та телекомунікації (великі радіоприймальні антени, антени супутникового телебачення тощо). 5.2. Забороняється встановлення на будинках пам`ятках архітектури технічних елементів (пристроїв), вказаних у п.п.5.1.2.-5.1.6. 5.3. Забороняється розміщення на будинках та спорудах у межах історичного ареалу на головних фасадах та бічних фасадах видимих зі сторони вулиці, технічних елементів (пристроїв), вказаних у п.п.5.1.2.-5.1.5.5.4. Забороняється розміщення та встановлення технічних елементів (пристроїв) з ушкодженням зовнішніх будівельних конструкцій будинків і споруд, їх архітектурного декору та скульптурних елементів. 5.7. Розміщення технічних елементів (пристроїв) на фасадах будинків і споруд у всіх випадках, окрім зазначених у п.5.2, 5.3 цього розділу, здійснюється за умови погодження із співвласниками спільного майна у дво- та багатоквартирних будинків відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирних будинках». Відповідальність за\~порушення порядку\~утримання та опорядження\~фасадів будинків\~і споруд унормовано приписами п.9 Порядку, відповідно до якого: 9.1. Невиконання або порушення передбачених цим Порядком вимог та обов`язків вважається порушенням цього Порядку та міського благоустрою. 9.3 Контроль за дотриманням порядку утриманням фасадів будівель і споруд, як частини міського благоустрою (надалі Уповноважений орган) здійснюється щодо інших будівель і споруд у межах історичного ареалу м.Львова - відповідні районної адміністрації. 9.4.2 У разі виявлення фактів порушення Порядку, щодо інших будівель і споруд у межах історичного ареалу м.Львова проведення огляду та складання акта обстеження за формою, що додається (додаток 1 до цього Порядку). 9.8. Акти обстеження складаються у 3-х примірниках, після цього один з примірників передається власнику/користувачу будівлі, споруди. Якщо власник/користувач не брав участі в обстеженні (у тому числі через відмову), або відмовився підписувати акт, про це до кожного примірника актів вноситься відповідний запис із зазначенням причини його відсутності. 9.9. Якщо стан утримання фасадів об`єкта архітектури (його частини) не відповідає Порядку, Уповноважений орган: 9.9.1. Щодо об`єктів культурної спадщини видає власнику/користувачу припис відповідно до положень Закону України «Про охорону культурної спадщини» з вимогою у визначений термін виконати заходи і роботи, зазначені в акті візуального обстеження. 9.9.2. Щодо інших будівель і споруд у межах історичного ареалу м.Львова видає власнику/користувачу попередження (додаток 2 до цього Порядку) з вимогою у визначений термін виконати заходи і роботи, зазначені в акті обстеження. 9.10. У разі невиконання вимог припису/попередження у зазначений термін Уповноважений орган передає матеріали для вжиття відповідних заходів реагування, у тому числі проведення примусового демонтажу технічних елементів (пристроїв). 9.11. Особа вважається такою, що отримала припис (попередження), якщо: 9.11.1. Припис (попередження) отриманий особисто, про що свідчить підпис особи. 9.11.2. Або направлений рекомендованою кореспонденцією та отриманий нею або будь-якою особою, з якою вона проживає, або якщо з часу відправлення припису (попередження) рекомендованої кореспонденції минуло не менше 30 днів. 10.4. Компенсація коштів, витрачених районною адміністрацією на примусовий демонтаж технічного елемента (пристрою), його транспортування, розвантаження та зберігання відшкодовують власник/користувач будинку/споруди, у наступних розмірах: 10.4.1. За демонтаж, транспортування та розвантаження демонтованого технічного елемента (пристрою) у розмірі фактичних витрат. 10.4.2. За зберігання технічного елемента (пристрою) у розмірі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (без ПДВ) за кожен демонтований технічний елемент (пристрій) за кожну добу зберігання. Так, відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, згідно з ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). Судом встановлено, що [PERSON] будучи власником майна, фактично без достатньої правової підстави, самостійно та протиправно встановив на фасаді будинку, який є пам`яткою архітектури антену супутникового телебачення та в добровільному порядку не демонтував її. Позивачем доведено порушення його прав саме відповідачем, що полягає у невідшкодуванні понесених витрат на примусовий демонтаж та зберігання антени супутникового телебачення розміщеної з порушенням Порядку утримання фасадів будівель і споруд на території історичного ареалу м.Львова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.10.2022 № 952. У справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведені позивачем розрахунки є невірними. Тобто, позивач зі свого боку виконав свої обов`язки та у зв`язку із небажанням відповідача усувати порушення добровільно, забезпечив примусовий демонтаж встановленого пристрою та поніс витрати, які відповідачем в добровільному порядку не погашено, а тому, порушене право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, в даній справі відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог не заявив та доказів на підтвердження таких до суду не подав, відповідно саме на нього суд покладає ризик настання наслідків, пов`язаних із задоволенням позову. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,0 гривень, сплата якого підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 582 від 02.09.2025 року (а.с.9).

Outcome: approved