Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] , від імені якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернулась до суду з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , права власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 6824285000:02:001:0014, цільове призначення для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1314 га, кадастровий номер 6824285000:02:001:0015, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється єдиним її спадкоємцем, так як прийняла спадщину, подавши заяву до нотаріуса про прийняття даної спадщини. Їй заповідане все майно. Проте державний нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлене майно через різне зазначення площі земельної ділянки за кадастровим номером 6824285000:02:001:0014, цільове призначення для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХМ №016463 від 04 січня 2005 року та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-5601049272024 від 18 листопада 2024 року, відповідно як «0,25 га» та «0,2510 га». Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2025 року прийнято справу до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року постановлено заочний розгляд справи. Представник позивачки подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов, розглянувши справу без їх участі. Представник відповідача направив до суду заяву, де не заперечив проти задоволення позову і також просив судовий розгляд здійснювати у його відсутність. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1222\~ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 січня 20008 року Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. У відповідності до довідки виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 16 липня 2010 року за №366 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . У відповідності\~до ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1221\~ЦК України\~місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна. За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчено [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 22 липня 1999 року за р. №123. Даним заповітом [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось, з чого не складалось і взагалі все те, що буде належатиме їй на день її смерті за законом. Згідно відмітки [PERSON] , секретаря Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, даний заповіт на день смерті заповідачки не змінювався і не відмінювався. Зі змісту копій матеріалів спадкової справи №643/2008, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 20 червня 2008 року до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що єдиним її спадкоємцем являється [PERSON] , яка вже частково оформила свої спадкові права за заповітом на інше спадкове майно. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , що належав спадкодавцю згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі рішення Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області за №195 від 20 листопада 1987 року. Право власності 07 лютого 2000 року зареєстроване в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації Хмельницької області в реєстрову книгу №12 під реєстровим №388; земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер 6824285000:02:001:0014, цільове призначення для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , право власності на яку належало спадкодавцю згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №016463, виданого Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 січня 2005 року на підставі рішення Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 24 січня 1997 року за №4; земельна ділянка площею 0,1314 га, кадастровий номер 6824285000:02:001:0015, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , яка належала на праві власності спадкодавцю згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №016462, виданого Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 04 січня 2005 року на підставі рішення Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 24 січня 1997 року за №4. Листом завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. за №493/02-14 від 08 квітня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлену нерухомість в зв`язку із різним зазначенням площі земельної ділянки за кадастровим номером 6824285000:02:001:0014, цільове призначення для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХМ №016463 від 04 січня 2005 року та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-5601049272024 від 18 листопада 2024 року, відповідно як «0,25 га» та «0,2510 га». Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги те, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка вже частково оформила свої спадкові права на інше спадкове майно, враховуючи відмову нотаріуса в оформленні спадщини, відсутність спадкового спору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Оскільки позивачка не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за нею.

Outcome: approved