Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

29.07.2025 року до Коростенського міськрайонного\~суду\~Житомирської\~області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Дубенчук Михайло Вікторович, до Акціонерного товариства "Ідея Банк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та Коростенський відділ\~державної виконавчої\~служби у\~Коростенському районі\~Житомирської області\~Центрального міжрегіонального\~ управління\~Міністерства юстиції\~(м.Київ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] , 17.05.2019 року уклала кредитний договір з Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Відповідач). 23.07.2021 року Коростенським ВДВС було відкрито виконавче провадження. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 126368, виданого 10.06.2021 року. Стягувач Акціонерне товариство «Ідея Банк». Жодних листів, претензій по кредитному договору позивач не отримувала. Вказана сума боргу не є безспірною. Відповідачем вимоги щодо заборгованості на її адресу не направлялись. Відповідно вона письмово не погоджувала жодного документа про наявність заборгованості в сумі 68867,14 гривень. Також, в дану суму включено витрати, які поніс відповідач, у сумі 1900.00 гривень за вчинення нотаріального напису, що також є неприпустимим, так як дане стягнення з неї не передбачено, а ні діючим законодавством, а ні договором. Зважаючи на викладене, позивач вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою за захистом своїх порушених прав. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих приписів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (далі Порядок). Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, п.п. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. На думку позивача, в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень та безспірності заборгованості (отримання від неї письмового погодження про наявність заборгованості в сумі: 68867,14 гривень), що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, позивач фактично була позбавлена можливості заявити вимоги про застосування строків позовної давності по пені, що свідчить про спірність суми за договором, на якому було вчинено виконавчий напис. Позивач вважає, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості позичальника, є саме первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996- XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», - акт звірки розрахунків, але такі первинні документи відсутні. Зважаючи на викладене, наявність спору в даній справі, виконавчий напис є таким, що не підлягає до виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №126368 від 10 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», код ЄДРПОУ 19390819 коштів в сумі: 68867,14 гривень. Одночасно просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.07.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідач належним\~чином повідомлявся\~про судовий\~розгляд справи,\~шляхом направлення\~копії ухвали\~про відкриття\~провадження у\~справі з\~рекомендованим повідомленням\~за місцем\~знаходження,\~яка отримана\~представником відповідача\~05.08.2025\~року,\~що стверджується\~довідкою про\~вручення рекомендованого\~поштового повідомлення. 18.08.2025 року відповідач у встановлений строк подав відзив на позов, в якому висловив заперечення щодо позову та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] , оскільки на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.01.2024 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні № 66260304, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 126368 від 10.06.2021 року на ТОВ "Росвен Інвест Україна", отже АТ "Ідея банк " є неналежним відповідачем у даній справі. Треті особи будь-які пояснення щодо позову суду не подали. \~ \~ \~ \~Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч.5, 8 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи слідує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 10.06.2021 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №126368, про звернення стягнення з [PERSON] , як боржника за договором кредиту та страхування №Z06.00612.005275021 від 17 травня 2019 року, укладеним нею з Акціонерним товариством «Ідея Банк», код ЄДРПОУ 19390819. Строк платежу за кредитним договором №Z06.00612.005275021 від 17.05.2019 року настав 17.02.2020 року. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.03.2020 року по 05.05.2021 року. Сума заборгованості складає: - 23585,54 (двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 54 копійки - строковий основний борг; - 14295,11 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 11 копійок - прострочений основний борг; - 11073,21 (одинадцять тисяч сімдесят три) гривні 21 копійка - прострочені проценти; - 408,41 (чотириста вісім) гривень 41 копійка - строкові проценти; - 709,42 (сімсот дев`ять) гривень 42 копійки - строкова плата за обслуговування кредиту; - 16790,63 (шістнадцять тисяч сімсот дев`яносто) гривень 63 копійки - прострочена плата за обслуговування кредиту; - 104,82 (сто чотири) гривні 82 копійки - пеня; - 1900,00 (одна тисяча дев`ятсот) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 68867,14 (шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 14 копійок. Стягнення на підставі вказаного виконавчого напису здійснюється головним державним виконавцем Коростенського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Назарчук Марією Степанівною по виконавчому провадженню № 6626030 від 23.07.2021 року. Перелік документів, які були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за вищевказаним договором, у виконавчому написі не наведено. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже, не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок зроблено з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р., якою визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально непосвідченому кредитному договорі. Оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 10.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі №826/20084/14. Серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Спірний виконавчий напис також не містить посилання на нотаріальне посвідчення наданих йому кредитного договору, а також договорів відступлення права вимоги. Надана відповідачем копія договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 року також свідчить про відсутність його нотаріального посвідчення. Разом з тим, у силу п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст.513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріусом у безспірному порядку можливе лише на підставі кредитного договору та договору факторингу, які мають бути нотаріально посвідченими. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750 св 20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусу бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Неповідомлення про вимогу повернути заборгованість є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). В матеріалах справи відсутні докази про направлення боржнику та отримання останнім такого повідомлення. Зазначена у виконавчому написі сума заборгованості позивачем не визнається, отже не є безспірною. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Водночас, у спорах між боржниками і стягувачами, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, зокрема про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, належним відповідачем є стягувач (кредитор) на користь якої було вчинено виконавчий напис, оскільки предметом позову є спір про право. Нотаріус можу бути залучений до розгляду таких справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Разом з тим, суд враховує заперечення АТ "Ідея банк" щодо пред`явлення позову до неналежного відповідача. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16-ц. Відповідно до частин другої та третьої статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Судом встановлено, що на момент зверення до суду з цим позовом стягувачем у виконавчому провадженні № 66260304, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса № 126368 від 10.06.2021 року, згідно з ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.01.2024 року є ТОВ "Росвен Інвест Україна", отже саме ця особа є належним відповідачем у даній справі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed