Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У липні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 22.11.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем було укладено Кредитний договір № СL-230276, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 126 000,00 грн до 21 листопада 2024 року на поточні потреби позичальника. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим за останньою станом на 08.11.2023 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 182 883,23 грн, що складається з: 78 714,85 грн строкове тіло; 44 801,58 грн- прострочене тіло, 0 грн- строкові відсотки, 59366,80 грн прострочені відсотки. За період з 09.11.2023 по 31.05.2025 на суму заборгованості відповідно до умов кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.05.2025 101 347,79 грн. Всього сума нарахованих відсотків за наведений період становить 101 347,79 грн. Загалом сума заборгованості за кредитним договором складає 284 231, 02 грн. 08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу. 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 учасником ТОВ « «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс». Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року в загальному розмірі 284 231 грн а також судовий збір у розмірі 2743,25 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпро Дребот І.Я. від 31 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-230276, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти у сумі 126 000 грн, терміном на 60 місяців, тобто до 21 листопада 2024 року, на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити відсотки, за процентною ставкою 35% річних та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором Кредит видається на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі, а саме: поточні потреби у сумі 3049,74 грн; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 62595,55 грн; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Банк Кредит Дніпро» в сумі 36785,09 грн; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 23569,62 грн (п. 1., п. 2.4 Договору). Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. 10.06.2022\~у цивільній\~справі за\~позовом Акціонерного\~товариства «Кредобанк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості №\~202/59/22\~провадження №\~2/202/1018/2022 позовні вимоги\~Акціонерного товариства\~«Кредобанк» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості \~задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованість за Кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року, станом на 26.10.2021 року в загальному розмірі 182 883,23 гривень, що складається з: 123516,43 грн заборгованість за тілом кредиту; 59366,80 грн заборгованість за відсотками. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2743,25 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 13.06.2022 року. 22.09.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП №69921145 по виконавчому листу № 202/59/22 виданому 08.08.2022 року. Згідно з довідкою наданою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. від 30 жовтня 2025 року № 01.29/9962 [PERSON] у приватного виконавця Ванжі О.В. на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 69911145 з примусового виконання виконавчого листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2022 року по справі № 202/59 22, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», код ЄДРПОУ 09807862, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, заборгованість за Кредитним договором № CL-230276 від 22.11.2019 року, станом на 26.10.2021 року в загальному розмірі 182 883,23 грн, що складається з: 123516,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 59366,80 грн - заборгованість за відсотками. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», код ЄДРПОУ 09807862, місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2743,25 гривень. Станом на 30 жовтня 2025 року, в межах примусового виконання зазначеного виконавчого провадження з боржника, тобто [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , стягнуто 27 926,47 грн, з яких 500 грн мінімальних витрат виконавчого провадження, 2493,24 грн основної винагороди та суми у розмірі 24933,23 грн на користь стягувача. 08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у збов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу від 08.11.2023 року. З додатку № 1 до договору факторингу вбачається, що відповідно до умов договору факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 11 листопада 2023 року, зокрема п.п.. 3.1, 3.2 цього договору, клієнт відступає фактору а фактор набуває від клієнта в повному обсязі права вимоги на заборгованість станом на 08.листопада 2023 року в частині щодо непогашеного кредиту, несплачених процентів за користування кредитом, комісій, плат в розмірі 182 883, 23 грн по кредитному договору CL-230276 від 22.11.2019 року, позичальник [PERSON] . Як вбачається із Досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 30.01.2024 ТОВ «ФК «МАРИНФІНАНС» повідомило [PERSON] про заміну кредитора у зобов`язанні за Кредитним договором №CL-230276 з АТ «КРЕДОБАНК» на ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» та про необхідність повернення заборгованість за договором у розмірі 182 883,23 грн протягом 30-ти днів з дня отримання вказаного повідомлення, але в будь якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги. 12.12.2024 рішенням №12/12/21-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування на ТОВ «ФК «Аксіліум фінанс». В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст.526, ч. 1 ст.527, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до вимог ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки позичальниця погашення кредиту в порушення виконання умов Кредитного договору № СL-230276 від 22.11.2019 року проводила не в повному обсязі, порушуючи графік погашення кредиту, у неї утворилась кредитна заборгованість по кредиту та відсотках, у зв`язку з чим, Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось про дострокове стягнення заборгованості за даним договором в січні 2022 року до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська про стягнення заборгованості з [PERSON] через в розмірі 182 883,23 грн що складалась з 123 516,43 грн заборгованість за тілом кредиту та 59 366,80- заборгованість за відсотками. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 10 травня 2022 року у справі № 202/59/22 провадження № 2/202/1018/2022 позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованість за Кредитним договором № СL-230276 від 22.11.2019 року станом на 26.10.2021 року в загальному розмірі 182883,23 гривень, що складається з: 123 516,43 гривень заборгованість за тілом кредиту; 59 366,80 гривень заборгованість за відсотками. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2 743,25 гривень. Вказане рішення набрало законної сили 13.06.2022 року. На виконання вказаного рішення Індустріальним районним судом міста Дніпра було видано виконавчий лист у справі № 202/59/22 і пред`явлено його до виконання. 22.09.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП №69921145 по виконавчому листу № 202/59/22 виданому 08.08.2022 року. Згідно з довідкою наданою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. від 30 жовтня 2025 року № 01.29/9962 [PERSON] , станом на 30 жовтня 2025 року, в межах примусового виконання зазначеного виконавчого провадження з боржника стягнуто 27 926, 47 грн, з яких 500,00 грн мінімальних витрат виконавчого провадження, 2 493, 24 грн основної винагороди та суми у розмірі 24 933,23 грн на користь стягувача. 08\~листопада 2023\~року між\~ АТ\~«Кредобанк» \~та ТзОВ\~«ФК «Марин-Фінанс»\~в подальшому\~ТзОВ «ФК\~«Аксіліум-Фінанс»\~ було\~укладено договір\~факторингу і\~з відступлення\~права грошової\~вимоги за\~кредитними договором\~та права\~за забезпечувальними\~договорами. Отже, в силу ст. ст. 512, 516 ЦК України ТзОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс» тепер стало новим кредитором [PERSON] . На теперішній час позивач, як правонаступник АТ «Кредобанку» у вказаному зобов`язанні знову просить стягнути з [PERSON] за період з 02.11.2020 по 31.05.2025 року 78 714,85 грн строкову заборгованість за тілом кредиту та 44 801,58 грн заборгованість за тілом кредиту (прострочену), що в загальному розмірі становить 123 516,43 грн та 59 366,80 грн заборгованість за відстотками (прострочена). Тобто, судом встановлено, що це саме та заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками, яку вже було стягнуто рішенням суду від 10 травня 2022 року у справі №202/59/22 провадження № 2/202/1018/2022. Відповідно до ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального України - після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Звернувшись до суду із позовом про стягнення із позичальника та поручителя кредитної заборгованості у повному обсязі, АТ «Кредобанк» реалізував своє право на дострокове пред`явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання. З огляду на те, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, тобто пред`явив до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, то у позивача як правонаступника АТ «Кредобанку» припинилося право нараховувати проценти за кредитом. Суд зазначає, що позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так й до вимоги про стягнення процентів за кредитом. Оскільки після пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованих відсотків. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18) та пункті 6.19 постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19). Таким чином, судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року у справі № 202/59/22, яке набрало законної сили, достроково стягнено з відповідача на користь банку всю заборгованість за кредитним договором та заборгованість за відсотками, і це рішення суду відповідач не виконала, отже існує наявність підстав, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, для стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних. Однак, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Отже позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та нарахованих відстоків не підлягають до задоволення . Частини 1, 5ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. Так, на підтвердження переходу до ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» права вимоги до відповідача за Кредитним договором №CL-230276 від 22.11.2019, позивачем долучено до матеріалів справи Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023. Разом з тим, вказаний договір факторингу є неповним, що не дає суду можливості встановити усі фактичні обставини із договору факторингу, зокрема, домовленість щодо предмету, ціни договору, підстав розірвання договору, моменту передачі права вимоги, прав та обов`язків сторін та інших обставин, які мають суттєве значення для встановлення домовленості між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС». У Постанові ВС від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Усупереч вищевикладеному, суду не надано повний текст договору факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023, що укладений між АТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС». Так само позивачем не надано доказів, які підтверджують, що ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» сплатило кошти за передані права вимоги за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023. Платіжні документи банківської установи, які б засвідчували факт безготівкового перерахування грошових коштів, суду не надані. Верховний Суд у постановах від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14 та 17.01.2020 у справі № 916/2286/16 зробив висновок, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником. На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постановах від 29.09.2021 у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Таким чином, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» не надано суду доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за Кредитним договором №CL-230276 від 22.11.2019 року, укладеним між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] . Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд

Outcome: dismissed