Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

14.07.2025 представник позивача [PERSON] адвокат Петренко Н.О., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 09.05.2025 №1128, звернулася до Подільського міськрайонного суду Одеської області із позовною заявою до Савранської селищної ради Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 16.07.2025 матеріали вказаної цивільної справи передано Савранському районному суду Одеської області для розгляду за територіальною підсудністю. В обґрунтування позову зазначається, що позивачка [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ) є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка стверджує, що шлюб між її батьками було розірвано 09.01.1996. Після розірвання шлюбу батько з родиною не спілкувався та з позивачкою відносин не підтримував. Спадкодавець [PERSON] по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивачка зазначила, що [PERSON] проживав за вищевказаною адресою разом зі своєю співмешканкою, однак шлюб між ними не укладався та спільних дітей у них немає. Після смерті батька в 2023 році позивачка звернулася до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області з метою отримання спадщини. Однак, позивачці було відмовлено у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №642022, у зв?язку із військовою агресією рф проти України, з 24.02.2022 року в Україні введено військовий стан, який до теперішнього часу продовжено. Тобто, на момент спливу перебігу та спливу шестимісячного строку протягом якого позивачка мала право звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про відкриття спадкової справи припав саме на початок повномасштабного вторгнення. Крім того, позивачка стверджує, що пропустила строк у зв`язку з тим, що після розірвання шлюбу батько з нею та матір`ю (яка померла у 2021 році) не спілкувався та не підтримував відносин. Фактично позивачка дізналася про смерть батька в 2023 році, коли його співмешканка передала їй документи і зазначила, що спадщину оформлювати не буде через велику вартість цього питання. У зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини позивачці з метою прийняття спадщини необхідно рішення суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку з вищевикладеним представник позивачки звернулася до суду з позовною заявою. Разом з позовною заявою надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів. Так, представник позивачки просить витребувати у приватного нотаріуса Подільського нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.20). Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу. Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 22.08.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 23.09.2025. Вказаною ухвалою зобов`язано Приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області надати інформацію щодо звернення до нотаріальної контори спадкоємців із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.30-31). Крім того, вищевказаною ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено та зобов`язано Приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області надати суду спадкову справу або її копію після смерті [PERSON] (а.с.31). 18.09.2025 до суду надійшла інформація приватного нотаріуса Ізосімової К.Б. Подільського районного нотаріального округу Одеської області (а.с.34). Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 23.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.11.2025. 05.11.2025 [PERSON] та її представник адвокат Петренко Н.О. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином та своєчасно через систему Електронний суд (а.с.45). Представник Савранської селищної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлений належим чином та своєчасно про що свідчить довідка про доставку судової повістки (а.с.24). Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через систему Електронний суд, про що свідчить довідка про доставку судової повістки (а.с.44). Однак, 16.10.2025 представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо заявлених позовних вимог не мав (а.с.42). Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 90536892 у справі № 759/3515/19. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статті 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2021 (а.с.10). Матеріали справи містять копію свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] . Батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Маломечетнянським сіль РАЦС Миколаївської області від 25.01.1963 (а.с.8). Позивачка [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 04.06.1983. Після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] », що засвідчується копією свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04.06.1983\~(а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 09.01.1996 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Савранського району Одеської області (а.с.11). Згідно довідки Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №382 від 24.04.2023 вбачається, що [PERSON] , проживав за адресою [ADDRESS] , по день смерті [INFO] (а.с.12). З довідки Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №383 від 24.04.2023 вбачається, що на день смерті [PERSON] з ним була зареєстрована [PERSON] (а.с.13). В матеріалах справи міститься лист №147/01-16 від 25.04.2023 приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Ізосімової К.Б., зміст якого містить інформацію про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, встановленого ЦК України на подачу заяви про прийняття спадщини (а.с.14). З витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №72237521 від 25.04.2023 вбачається, що інформація про [PERSON] - відсутня (а.с.15). Крім того, матеріали справи містять копію державного акт на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №059222 та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16, 17, 18). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12.06.2009\~№2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Позивачка в позовній заяві вказала, що момент спливу перебігу та спливу шестимісячного строку протягом якого позивачка мала право звернутися до нотаріуса із відповідною заявою про відкриття спадкової справи припав саме на початок повномасштабного вторгнення. Особливості спадкування під час воєнного стану, на сьогодні, регулюються Постановою Кабінету Міністрів «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164. Окрім того, Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022 року, були внесені зміни в порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Так, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Разом з тим, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22) надано цікаву й неочікувану оцінку пункту 3 постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 28\~лютого 2022\~року №164\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» . Так, Верховний Суд, надаючи оцінку п. 3 постанови КМУ №164, вважає, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню. Вказали наступне. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу\~України (частина друга статті 4 ЦК України). Актами цивільного законодавства України є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету\~Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону (частина четверта статті 4 ЦК України). У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства (вимір ієрархії по горизонталі). Стосовно виміру ієрархії актів цивільного законодавства по горизонталі, то в статті 4\~ЦК України закріплюється пріоритет норм ЦК (як основного регулятора приватних відносин) над нормами інших законів. Причому, що такий спосіб вирішення колізії норм ЦК із нормами інших законів, із констатацією пріоритету норм ЦК над нормами інших законів, підтримувався, зокрема, Конституційним Судом України (див. рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), Верховним Судом України (див. постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15), Великою Палатою Верховного Суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188 цс 20). Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4\~ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету\~Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Таким чином, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: № 639/1883/16-ц від 11 липня 2018 року, № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, № 653/289/16-ц від 13 грудня 2018 року. Відповідно до частини 4\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Пленум Верховного Суду України у пункті 24\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий висновок зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13 березня 2020 року у постанові у справі № 314/2550/17. Звертаючись до суду з цим позовом [PERSON] посилалася як на поважні причини пропуску строку, зокрема, вважала, що перебіг строку для прийняття спадщини припав на саме на початок повномасштабного вторгнення. Отже, суд визнає причину пропуску звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - поважною. При цьому суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також бере до уваги те, що інші спадкоємці [PERSON] , які б прийняли спадщину, відсутні, заперечень проти позову не надійшло. Відтак, суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім тримісячний строк для подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачкою в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі та відсутністю інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved