Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» через свого представника Пархомчука С.В. звернулось до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №1609010 від 24.02.2021 в загальному розмірі 11081,50 грн., яка складається з суми заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3700,00 грн, суми заборгованості за комісіями та відсотками в розмірі 7381,50 грн. та судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 24.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1609010 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Лінеура Україна» на умовах строковості, зворотності, платності зобов`язалось надати позичальнику грошові кошти, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сторони погодили такі умови договору: сума кредиту 3700,00 грн., строк кредиту 15 днів, цільове призначення на споживчі потреби, стандартна процентна ставка 1,9% в день. Згідно з випискою з особовим рахунком за кредитним договором, станом на 12.06.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11081,50 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3700,00 грн. та простроченої заборгованість за процентами в розмірі 7381,50 грн. 07.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідного до якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «Сіті Фнінас Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі й право вимоги за кредитним договором №1609010 від 24.02.2021 укладеному з [PERSON] 07.09.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги №2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1609010 від 24.02.2021 до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.10.2025 представник позивача направив на адресу суду заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на надання правничої допомоги в розмірі 10500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав про що направив на адресу суду відповідну заяву. Відповідач до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань не надав, правом надати відзив не скористався. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законодавством порядку шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved