Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом\~\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2025 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено. 17\~лютого 2025\~року представник\~позивачки \~адвокат Мазурок\~В.С.\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~ухвалення додаткового\~рішення по\~цивільній справі\~№ 569/9472/24\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5\~000,00 грн. До вказаної заяви долучено копію Акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 17.02.2025 року та копію платіжної інструкції від 17.02.2025 року. Представник позивачки адвокат Мазурок В.С. в судовому засіданні заяву підтримав, просить її задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином. Заслухавши думку представника позивачки адвоката Мазурка В.С., дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2025 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено. Постановою Рівненського апеляційного суду від 15.05.2025 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.02.2025 року залишено без змін. Згідно із ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В контексті наведених норм та викладених обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному\~статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.ч. 4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17. Так, на підтвердження здійснених позивачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання правової (правничої допомоги) адвокатом від 27.01.2024 року та Додаткову угоду № 3 від 01.05.2024 року до Договору про надання правової (правничої допомоги) адвокатом від 27.01.2024 року, з якої вбачається, що [PERSON] зобов`язується сплатити Адвокатському бюро «Мазурок В`ячеслава» в особі адвокату Мазурку В`ячеславу Сергійовичу 5\~000,00 гривень протягом 15 днів з дня набрання рішенням законної сили. Також представником позивачки адвокатом Мазурком В.С. долучено в якості доказу розміру витрат на правничу допомогу Акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг згідно Додаткової угоди № 3 від 01.05.2024 року до Договору про надання правової (правничої допомоги) адвокатом від 27.01.2024 року та платіжну інструкцію № Р1Р1-ХНАО-К246-КРХ6 від 17.02.2025 року про оплату Білозуб Ю.П. Адвокатському Бюро «Мазурок В`ячеслава» гонорару в розмірі 5\~000,00 грн. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ПЦК України). Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20. Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати випливає також із практики Європейського суду з прав Людини. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши: «…хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (справа «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)». Таким чином, судом встановлено, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Згідно із ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами Відповідачем клопотань щодо зменшення судових витрат заявлено не було та доказів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги не надано. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: approved