Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення надміру виплачених державних коштів в розмірі 4000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з серпня 2022 року [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціальних виплат і компенсацій Центрального району Департаменту як отримувач виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.В результаті перевірки права на допомогу за результатами здійсненої Мінфіном верифікації, отриманої 22.11.2024 стало відомо, що [PERSON] 20.08.2024 виїхала за кордон. Оскільки [PERSON] не проінформував управління про винекнення змін, які вплинули на отримання допомоги та не надав підтверджуючі документи, які підтвердили б причини продовження строку перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд, виникла переплата державних коштів по виплаті допомоги з 01.10.2024 року по 30.11.2024 року в сумі 4000 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав до суду заяву , в якій просить справу розглядати за відсутності позивача та представника. Позов підтримують в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямстатті 280ЦПК України. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається , що 26.08.2022 року [PERSON] подала до Департаменту письмову заяву про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З довідки від 26 серпня 2022 року №4801-5002050192 вбачається, що [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем проживання якої зазначено: [ADDRESS] . До матеріалів справи долучено довідку про перерахунок коштів у розмірі 2000 на ім`я [PERSON] . На ім`я [PERSON] було направлено повідомлення про відшкодування коштів по переплаченій допомозі внутрішьно переміщеним особам у розмірі 4000 грн. З інформації про перетин кордону з бази даних "Аркан" , вбачається , що [PERSON] - 20.08.2024 року виїхала за кордон та до цього часу не повернулася. З копії службової записки від 25.11.2024 року , вбачається , що допомогу [PERSON] припинено через те , що строк перебування за кордоном перевищував 30 календарних днів. Відповідно до п. 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 (далі Порядок) якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимогЗакону УкраїниПро електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги) Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Відповідно до п. 9 Порядку уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимогЗакону УкраїниПро електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно доЗакону УкраїниПро верифікацію та моніторинг державних виплат. Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. Згідно з п. 29 Порядку у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Таким чином, відповідач не мав права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та неправомірно отримував допомогу за період з 01.10.2024 року по 30.11.2024 року в розмірі 4000 грн. Відповідач не повідомив позивача про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня виникнення таких обставин, а саме не повідомив про його виїзд за кордон. Докази повернення відповідачем отриманих у спірний період коштів (допомоги на проживання ВПО) в матеріалах справи відсутні. Відповідно дост. 1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Отже, відповідач знав про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомив позивача про них, що є зловживанням з його боку, зокрема щодо інформації про виїзд та проживання його закордоном. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 4000 грн., як набуті без достатньої правової підстави. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн. З урахуванням того, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved