Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

У вересні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON] , в яких просила суд, стягнути з відповідача аліменти: на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення сином трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Свою заяву позивач мотивує тим, що з 27 січня 2023 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який існує лише юридично, поскільки чоловік залишив сім`ю і проживає окремо. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , який проживає біля неї та повністю перебуває на її утриманні. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, який вона не може забезпечити, та як дитина ще маленька, тому позивач ніде не працює, інших доходів крім 860 грн, що дає держава не має. Відповідач працює в [INFO] і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини до повноліття, які вкрай необхідні для її існування і становлення, та на її, як дружини, утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 26 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання із викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглядати без його участі. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, згідно статті 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 51 Конституції України, сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Частина 4 статті 206 ЦПК України передбачає, що, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, частина 2 статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони з 27.01.2023 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 15 вересня 2023 року Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 140, народився [INFO] . Його батьками записані [PERSON] , [PERSON] . Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно допомогу на утримання дитини та дружини не надає. Судом установлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання сина між сторонами у даній справі досягнуто не було, регулярного утримання відповідач не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього ст. 180 СК України обовязок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не повязаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути щомісячно з відповідача на користь позивача на утримання дитини, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Згідно статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до частини 2, 4 статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, обовязковими умовами для отримання аліментів дружиною до досягнення дитиною трьох років є проживання дитини разом із нею і можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Судом установлено, що позивач не працює, здійснює догляд за дитиною, тому вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що в свою чергу є його обовязком відповідно до вимог ст. 84 СК України. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобовязання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, як вказує позивач працюючий. Відповідачем не було надано суду жодних доказів того, що він не має можливості надавати допомогу на утримання дитини та дружини. Тому, останній має можливості надавати таку допомогу. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн (за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 1211,20 грн та за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини в сумі 1211,20 грн).

Outcome: approved