Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

15.07.2025 року представник позивачів [PERSON] через систему «Електронний Суд» звернулась з позовом до відповідача, у якому просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинковолодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинковолодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його батька [PERSON] . Мотивувала позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із права власності на будинковолодіння [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] своїм майном не розпорядився та не склав заповіту. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані, проживали, вели спільне господарство разом із спадкодавцем, та після його смерті вступили в управління і володіння спадковим майном, однак права власності на таке не оформили. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , яка на випадок своєї смерті майном не розпорядилась. Відтак позивачі, як спадкоємці першої черги, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті матері, оскільки були зареєстровані та постійно проживали разом із нею до дня її смерті. Прийнявши спадщину після смерті батьків, 17.06.2025 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у [PERSON] виникли труднощі з оформленням права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім`я батька [PERSON] було видане після його смерті, а саме [INFO] . На підставі наведеного, приватний нотаріус Олефір Р.В. листом № 213/01-06 від 17.06.2025 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказала, що на свідоцтві про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] від 03.01.2001 року відсутня печатка та підпис Голови виконкому Качмарик З.М., що свідчить про незавершення процедури оформлення права власності на вказаний будинок. Як з`ясувалося пізніше, номер рішення у вказаному вище свідоцтві також невірний. 10.07.2025 року [PERSON] отримала в Архівному відділі у м. Пустомити Львівської районної державної адміністрації копію рішення Виконавчого комітету Ставчанської сільської ради № 50 від 20.10.2000 року «Про оформлення права власності на житлові будинки в селах сільської ради», відповідно до якого виконком Ставчанської сільської ради вирішив доручити Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити право власності на житлові будинки в тому числі [PERSON] у [ADDRESS] . Відтак, батько позивачів на законних підставах володів будинковолодінням [ADDRESS] , та за своє життя намагався, проте не встиг, належним чином оформити право власності на нього і отримати правовстановлюючий документ. З огляду на викладене вище, просила позовні вимоги задовольнити, вирішивши питання розподілу судових витрат. Ухвалою від 17.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 11.08.2025 року представником позивачів [PERSON] подано клопотання, згідно мотивів якого просила залишити без розгляду вимогу щодо вирішення питання розподілу судових витрат. 11.08.2025 року представником відповідача [PERSON] подано заяву, згідно мотивів якої просив проводити розгляд справи у їх відсутності. Протокольною ухвалою від 27.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів [PERSON] не наполягала на розгляді клопотання про залишення без розгляду вимоги щодо вирішення питання розподілу судових витрат та просила такі не стягувати з відповідача при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні 22.10.2025 року представник позивачів [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним письмово, заявлені вимоги підтримала і просила такі задовольнити. Представник відповідача Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області Загорський Б.О., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22.10.2025 року, є дата складення повного судового рішення 30.10.2025 року. Заслухавши пояснення та думку представника позивачів, розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.09.1998 року Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] . Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. За ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.07.1969 року Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18.06.1989 року Палацом урочистих подій м. Львова, вбачається, що 18.06.1989 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , внаслідок чого змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.02.1961 року Оброшинською сільською радо Пустомитівського району Львівської області, встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 25.01.1961 року Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 30.04.1960 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , остання з яких змінила своє прізвище на « [PERSON] ». З довідки № 80, виданої 27.03.2025 року Ставчанським старостинським округом № 1 Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , дочкою [PERSON] та сином [PERSON] . Згідно\~ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, вступивши у фактичне управління майном після смерті [PERSON] , його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.05.2024 року Оброшинською сільською радою Львівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] . Із довідки № 83, виданої 01.04.2025 року Ставчанським старостинським округом № 1 Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] та сином [PERSON] . Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 17.06.2025 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 17.06.2025 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] від 03.01.2001 року на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , видано після його смерті. Судом встановлено, що рішенням № 50 Виконавчого комітету Ставчанської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 20.10.2000 року «Про оформлення права власності на житлові будинки в селах сільської ради» доручено Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити право власності і видати свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . Вказане рішення мотивоване розглядом необхідних документів, поданих [PERSON] , які дають підставу для оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] . 03.01.2021 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки видано свідоцтво серії КММ № 009966 про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Звертаючись із даним позовом до суду представник позивачів обґрунтовує позовні вимоги тим, що свідоцтво про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] від 03.01.2001 року видане після смерті [INFO] [PERSON] , цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність, якого припинилась у зв`язку із його смертю. З цього приводу суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 26 липня 2024 року у справі № 201/11316/21, згідно яких спадкодавець за життя подав документи на приватизацію квартири, але помер до прийняття компетентним органом відповідного рішення. Коли спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації, а не права власності. Тобто, спадкоємці можуть захистити свої права, які належали за життя спадкодавцю, визнаючи їх на тій стадії процедури приватизації, на якій залишився спадкодавець до моменту смерті. Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть набути право власності на будинковолодіння [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] їх батька [PERSON] , оскільки останній за час свого життя не набув права власності на такий. Враховуючи наведене,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачами\~обрано неналежний\~спосіб захисту\~свого права\~шляхом визнання\~за ними\~права власності\~по 1/2\~частцібудинковолодіння\~ [ADDRESS] ,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [INFO] їх\~батька [PERSON] , оскільки належним\~способом захисту\~у даному\~спорі є\~визнання права на завершення приватизації (оформлення права власності) житлового будинку. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 та постанові від 15 березня 2023 року по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими представник позивачів мотивувала позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed