Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції заявників та заінтересованої особи [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою, де заінтересованою особою є Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просили суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , які складають сім`ю, у період з 11 вересня 2021 року по цей час за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування заяви послалися на те, що 11 вересня 2021 року [PERSON] отримав від міського голови міста Дніпра сертифікат на отримання квартири за адресою: [ADDRESS] для власного проживання сім`ї, яка складається з подружжя: [PERSON] та [PERSON] . На даний час заявники проживають у вказаній квартирі проте їх вселення відбулося без попередньої видачі ордера міської ради в міста Дніпра в особі Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради. Для отримання ордеру звернулися до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради проте отримали відмову з посиланням у тому числі на відсутність серед даних до заяви документів довідок з попередніх місць проживання [PERSON] за період з липня 2017 року по теперішній час та довідок з попередніх місць проживання [PERSON] за період з листопада 2019 року по теперішній час. (а.с.1-7). 16 вересня 2025 року представником заінтересованої особи надано суду письмові пояснення в яких остання заперечувала проти задоволення заяви, оскільки заявниками обрано не ефективний спосіб захисту своїх прав. 15 вересня 2023 року заявники звернулися до міського голови із заявою про надання житлової площі. Листом департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 23 січня 2024 року №3/16-355, розглянувши заяву щодо поданого пакета документів від 12 грудня 2023 року № 6/3610 було відмовлено, адже пакет документів містив ряд зауважень, а саме: ???Паспорт громадянина України [PERSON] не засвідчений належним чином; ???Відсутня копія сертифіката міського голови на кімнату [ADDRESS] ; Відсутні довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з липня 2017 по теперішній час; Відсутні довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з листопада 2019 по теперішній час; Відсутні згоди на обробку та поширення персональних даних [PERSON] та [PERSON] . Відтак, департаментом не було відмовлено у видачі ордера з причини відсутності довідок з попередніх місць реєстрації та не оспорювалось право користування спірним майном. Відповідь департаменту була спрямована на те, що у разі усунення недоліків. які зазначені в листі від 23 січня 2024 №3/16-355 заявники не обмежені в своєму праві звернутися із заявою ще раз. Окрім того, з матеріалів заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається надання копії сертифіката міського голови на кімнату [ADDRESS] , а також паспорту [PERSON] . Відтак, основним питанням є довідки з попередніх місць реєстрації. В свою чергу, заявниками у заяві вказано, що «заявники не змогли усунути цей недолік з тих причин, що, по-перше, форма довідки про склад сім?ї втратила чинність згідно з наказом Міністерства соціальної політики України «1 106 від 17 липня 2019 року «Про внесення змін до інструкції щодо порядку оформлення й ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги», а, по-друге, у обох заявників має місце такий період, що вони не були зареєстровані за будь-якою адресою». Відтак, заявники звернулись із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 11.09.2021 року по цей час за адресою: [ADDRESS] . В даному випадку, департамент житлового господарства Дніпровської міської ради у своєму листі від 23.01.2024 №3/16-355 чітко вказує щодо необхідності додання до пакету документів довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з липня 2017 року по теперішній час; довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з листопада 2019 по теперішній час. У випадку задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання заявників у спірному приміщенні з вересня 2021 року необхідність надання довідок щодо більш раннього періоду часу залишиться. Окрім того, з доданих до заяви документів вбачається, що [PERSON] зареєстрований з 20 лютого 2020 р. у [ADDRESS] . Витяг щодо місця реєстрації [PERSON] до матеріалів не доданий. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов?язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні. Станом на 2017 рік був чинний Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (затверджений наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421), пунктом 2.1 якого було визначено що громадянин України , а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні , зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Таким чином враховуючи відсутність оспорювання права користування спірним майном заінтересованою особою, вважали що спосіб захисту обраний неправильний. (а.с.110-116). 24 вересня 2025 року заявниками було подано заяву в якій просили, якщо суд дійде висновку що обраний ними спосіб не є ефективним у мотивувальній частині зазначити належний спосіб захисту прав заявників (а.с. 121). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 березня 2025 року заява передана для розгляду судді Приходченко О.С. (а.с. 37). 18 березня 2025 року ухвалою судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська заява була передана для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (а.с. 39). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 42). 24 квітня 2025 року ухвалою судді відмовлено у відкритті провадження у справі (а.с. 43-45). Не погодившись з вищезазначеною ухвалою судді, заявниками 05 травня 2025 року подано апеляційну скаргу. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року апеляційну скаргу частково задоволено, ухвалу суду від 24 квітня 2025 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження(а.с.63-66). 19 червня 2025 року ухвалою судді у справі було відкрито провадження (а.с.70-71). Заявники в судовому засіданні підтримали заяву в повному обсязі, зазначивши що встановлення факту проживання за вказаною адресою їм потрібно для отримання ордеру, окрім того зазначили, що з 2019 року вони зареєстровані за іншою адресою де орендували житло, з 2021 року проживають за адресою [ADDRESS] . Також [PERSON] зазначив що в період з 2017 року по 2020 рік він ніде не був зареєстрованим, проте докази такі надати не може оскільки вони знаходяться в місті Херсоні, де архіви мабуть зруйновані. Представник заінтересованої особи просила відмовити в задоволенні заяви. Фактичні обставини встановленні судом 15 вересня 2023 року [PERSON] звернувся з заявою до міського голови про надання дозволу на надання житлової площі в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпро складом родині з двох осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до наданого свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 25 квітня 2020 року уклали шлюб (а.с.31) 19 вересня 2023 року Генеральним директором Віктором Карпусенком Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги » Дніпровської міської ради надано листа в тім що [PERSON] жодного приміщення, або будівель гуртожитку, що б давало можливість забезпечення працівників відповідним житлом - на власному балансі не має (а.с. 21). В 2021 році [PERSON] міським головою Б.А. Філатовим видано сертифікат на отримання квартири [ADDRESS] (а.с.30) 21 січня 2024 року в.о. директор департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради Мариною Путніною щодо розгляду заяви [PERSON] щодо поданого пакета документів від 12 грудня 2023 № 6/3610 повідомили, що відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 23 квітня 2013 року № 179 «Про врегулювання питань щодо надання житлової площі та проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра» (зі змінами) питання надання житлової площі та упорядкування проживання у гуртожитках вирішуються комісією з питань надання житлової площі в гуртожитках на підставі повного пакета документів, перелік яких затверджено зазначеним рішенням, оприлюдненим на офіційному вебсайті Дніпровської міської ради (www.dniprorada.gov.ua). Поданий Вами пакет документів містить ряд зауважень, а саме: Паспорт громадянина України [PERSON] не засвідчений належним чином; ???Відсутня копія сертифіката міського голови на кімнату [ADDRESS] ; ???Відсутні довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з липня 2017 по теперішній час; ???Відсутні довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з листопада 2019 по теперішній час; ???Відсутні згоди на обробку та поширення персональних даних [PERSON] та [PERSON] (а.с.20) 20 лютого 2020 року місце проживання заявника [PERSON] було зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с. 11) З 13 червня 2008 року по 30 серпня 2011 рік [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.13) З 15 вересня 2011 року по 20 лютого 2014 рік [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 14) З 20 лютого 2014 року по 10 липня 2017 рік Зав`ялов був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.16) В березні 2023 року КП «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради надано єдину довідку в тім що за адресою [ADDRESS] станом на 01 серпня 2023 рік заборгованість відсутня (а.с. 22). 04 вересня 2023 року КП «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради [PERSON] видано довідку в тім що ордер або інший документ на заняття житлової площі у гуртожитку за адресою [ADDRESS] в КП «Жилсервіс 5» відсутній (а.с. 23) В вересня 2023 року КП «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради надано довідку [PERSON] про наявність особистих рахунків на житлово - комунальні послуги (а.с. 24). Суду надано копію заяви [PERSON] нотаріально посвідченої в тім що вона проживала та була зареєстрована з в період з 18 жовтня 1996 року по 21 серпня 2014 рік за адресою [ADDRESS] (а.с.25). Надано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність у [PERSON] та [PERSON] нерухомості (а.с.27-290.) Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів». Заявники в заяві про встановлення факту за вказаною адресою посилаються на те що встановлення даного факту їм необхідно для отримання ордера, проте їх проживання за вказано адресою заінтересованою собою не оспорюється, а в наданій відповіді від 12 грудня 2023 року роз`яснено що для отримання ордеру необхідно надати довідки з попередніх місць реєстрації, а саме [PERSON] за період з липня 2017 року по теперішній час, а [PERSON] за період з листопада 2019 року по теперішній час. Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні` наголошує на тому, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника в зазначений ним період за місцем фактичного його проживання не може бути доказом того, що він не проживав там, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням таких обставин. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На підтвердження факту проживання у період з 11 вересня 2021 року за адресою [ADDRESS] заявниками надано лише довідку про відсутність заборгованості за житлово - комунальні послуги станом на 01 серпня 2023 рік, інших належних доказів на підтвердження їх проживання по теперішній час суду надано не було. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, не знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, тому заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] та [PERSON] про встановлення юридичного факту проживання за визначеною адресою. Стосовно доводів заінтересованої особи щодо невірно обраного заявниками способу захисту, суд зазначає, що відповідно до наданої відповіді департаментом заявникам необхідно було надати довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з липня 2017 року по теперішній час та довідки з попередніх місць реєстрації [PERSON] за період з листопада 2019 року по теперішній час, проте заявники просили суд встановити факт проживання за вказаною адресою з 11 вересня 2021 року. Однак встановлення вказаного факту не породжує для них жодних правових наслідків, оскільки для подання документів департаменту необхідно підтвердження реєстрації заявників саме за період [PERSON] з 2017 року та [PERSON] за період з листопада 2019 року по теперішній час. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, не знайшли підтвердження обставини, на які посилаються заявники, тому заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed