Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9799088 від 28.05.2024 року на суму 14 698,45 грн.. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.05.2024 року ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали кредитний договір у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору - 68195. Відповідно до умов кредитного договору, окрім основної суми кредиту та відсотків, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 650,00 грн., порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору. Отже, Позичальнику перераховується сума в розмірі 6 500 грн. На виконання умов кредитного договору, 28.05.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 17.12.2024 року між первісним кредитором та ТзОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» викуплено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 02.04.2025 року ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п.1.2. вказаного договору факторингу перехід прав вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей, та набуває відповідні права вимоги. У зв`язку із викладеним у відповідача станом на дату подання позовної заяви виникла заборгованість, яка становить 14\~698,45 грн., та складається із заборгованості по кредиту 7 150 грн., заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 7 548 грн.. Станом на дату подання позовної заяви до суду на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Разом з тим, ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 гривень, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. 19.05.2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 63). 25.06.2025 року судом винесено ухвалу про витребування доказів у даній цивільній справі (а.с.80). У позовній заяві позивач просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити (а.с. 6). Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи по суті неодноразово, а востаннє 30.10.2025 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи без його участі чи відкладення розгляду справи на адресу суду не направив. Про час, дату та місце її розгляду відповідач був повідомлений належним чином у відповідності до ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с. 113). Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву згідно якого він просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 69-76). Свою позицію відповідач мотивує наступним чином. Відповідач зазначає, що відсутні докази видачі йому кредитних коштів за спірними кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи предавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим і достанім доказом наявності заборгованості, оскільки він не є первинним документом. Відповідач вважає, що представником позивача не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обгрунтованість нарахування відсотків. З наданих представником позивача документів неможливо встановити по яку дату нараховувались відсотки за користування кредитом та з якою ставкою. В свою чергу, наданий представником позивача розрахунок заборгованості, не підтверджений жодним первинним документом, що оформлений відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а отже не підтверджено передання коштів в розумінні ч. 2 ст. 1046 ЦК України. Отже, позивачем не було надано жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкої чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Разом із тим, відповідач вважає, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштівна користь відповідача. Тобто, долучені до заяви документи (договірта та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування) не містять інформації щодо номера банківської карти відповідача. За перерахованих обставин, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Щодо договору факторингу відповідач у своєму відзиві вказує наступне. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Позивач не надав докази оплати за договорами факторингу, що є імперативною умовою та входить у предмет договору. Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами факторингу на час або після їх укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошовї вимоги до відповідача за договорами позики від первісних кредиторів до позивача. За перерахованих обставин відповідач вважає, що позивачем не доведено належними до допустими доказами факту відступлення права грошової вимоги (виникнення факторингових відносин) до нього, як відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до позивача, оскільки договори факторингу не містять повної інформації про істотні умови такого договору, а саме ціни позову, розмір вимоги, який переходить до позивача як нового кредитора до відповідача та факт оплати позивачем договору факторингу. Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги до фактора за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості. З вище викладених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову(а.с. 69-76).. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Норми ч. 2 ст. 247 ЦПК України вказують, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви. 28.05.2024 ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №00-9799088 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 11-15). Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора «68195», що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою первісним кредитором ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» (а.с. 23). Наданими позивачем правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТзОВ «МАКС КРЕДИТ», передбачено послідовність дій позичальника для отримання кредитних коштів, а також умови надання їх у позику (а.с. 16-20). Пунктом 4.3.4 договору передбачено, що позичальник при реєстрації на сайті товариства зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості, включаючи свої персональні дані. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відмова відповідача від проходження верифікації чи не надання інформації та документів необхідних для її проведення має наслідком відмову кредитодавця від встановлення ділових відносин з позичальником та від укладення з позичальником кредитного договору. Таким чином, під час укладення кредитного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» здійснено ідентифікацію та верифікацію відповідача згідно з вимогами, встановленими Постановою НБУ «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», що передбачено та погоджено умовами кредитного договору. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 6 500,00грн, комісію в розмірі 650 грн., валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. На виконання умов кредитного договору, 28.05.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою, щодо проведення успішних транзакцій, а також даних позичальників, яким були перераховані кошти через платіжний сервіс «Platon» ТзОВ «Платежі Онлайн» (а.с. 23а-23б). Разом з тим, факт перерахування відповідачу [PERSON] кредитних коштів у сумі 6\~500 грн. підтверджується випискою, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.106). Вказаною інформацією банк також підтвердив, що на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» емітовано карту № [NUMBER] . Отже, так як від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до суду надійшло підтвердження щодо належності [PERSON] карти № 5457082294277459, а також зарахування на вказану карту кредитних коштів в розмірі 6\~500 грн., що є первинними банківськими документами в розумінні ст.. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому суд приходить до висновку щодо безпідставності доводів відповідача, щодо оспорення надходження йому кредитних коштів. Відповідно до розрахунку заборгованості ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» за договір кредитної лінії №00-9799088 від 28.05.2024 року, за період з 28.05.2024 по 17.12.2024, станом на 17.12.2024, загальний розмір боргу становить 14\~698,45 грн, з яких: 6 500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5586 грн - заборгованість по сума заборгованості за нарахованими процентами, 650 гривень заборгованості за нарахованими комісіями (а.с. 30). Щодо нарахування комісії, то суд зазначає, що комісія в сумі 650,00 грн. відповідачу була нарахована, однак це було передбачено п. 1.6 кредитного договору, з умовами якого відповідач був ознайомлений, підписавши договір електронним цифровим підписом. Дана комісія була нараховано одноразово за надання кредиту. 17.12.2024 між ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9799088 від 28.05.2024 року(а.с. 31-37). Відповідно до п. 2.2. договору факторингу перехід від первинного кредитора до ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги відповідно до реєстру боржників та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно реєстру боржників за договором факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9799088 від 28.05.2024 на загальну суму 14\~698,45 грн. (а.с. 40). 02.04.2025 ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №020425-У відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9799088 від 28.05.2024 (а.с. 42-47). Відповідно до п.1.2. договору факторингу перехід прав вимоги заборгованості до боржників від ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №020425-У від 02.04.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9807574 від 28.05.2024 року на суму 14\~698,45 грн (а.с. 49). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9799088 від 28.05.2024 року, здійсненої ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за даним кредитним договором становить 14\~698,45 грн, з яких: 7 150,00грн - заборгованість по кредиту; 7\~548,45 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом (а.с. 29). З метою досудового врегулювання спору ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 04.04.2025 року звернулось до відповідача [PERSON] із досудовою вимогою № 25770814088 про погашення боргу за кредитним договором (а.с. 59). Однак відповідач умов вказаної досудової вимоги не виконав. Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем жодних платежів в рахунок погашення боргу за кредитним договором на користь позивача, станом на дату звернення позивача до суду. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Отже, підписавши угоду одноразовим електронним ідентифікатором, [PERSON] добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, враховуючи, що ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило право вимоги ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке відступило право вимоги\~ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»\~за кредитним договором до боржника [PERSON] , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим договором. Щодо доводів відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву, про ненадання позивачем доказів оплати за договорами факторингу, суд зазначає наступне. Судом досліджено платіжні інструкції № 342, № 335 від 27.12.2024 року та № 358 від 06ю01ю2025 року, про перерахування коштів ТзОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ТзОВ «МАКС КРЕДИТ» за відступлення прав вимог згідно договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 року (а.с. 38-39), а також платіжна інструкція № 415 від 14.04.2025 року, про перерахування коштів ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ТзОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» за відступлення прав вимог згідно договору факторингу № 020425-У від 02.04.2024 року (а.с. 48). Отже, факт оплати за договорами факторингу позивачем підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Договір про надання кредиту та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Доказів, які б підвереджували неправомірність вимог позивача, суду також не надано. Таким чином, вимоги\~ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»\~про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно дост.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2422,40 грн, оскільки позов задоволений у повному обсязі. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалівсправи вбачається, що при розгляді справи позивачу ТзОВ «ЮНІТКАПІТАЛ» надавалась правнича допомога Адвокатським бюро «Тараненко і партнери». На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Тараненком А.А. подано до суду: копію договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, копію додаткової угоди до нього № 6 від 07.04.2025, копію акту прийому-передачі наданих послуг; копію свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію довіреності представництва ТОВ «Юніт Капітал» (а.с. 51-56а). Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та їхньої вартості, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правничу допомогу в сумі 7 000грн є підтвердженими належними та допустимими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved