Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 27.04.2012 року Виконавчим комітетом Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, до суду звернулась [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, в матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] щодо розгляду справи за її відсутності, в якій позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить позов задовольнити, також в заяві зазначено, що спільні діти наразі проживають разом з нею та після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, про що відповідач не заперечує. Відповідач [PERSON] , повідомив суду щодо згоди на розірвання шлюбу і проживання дітей з матір`ю, просить суд розглядати справу за його відсутності, що відображено у телефонограмі, яка міститься у справі. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.04.2012 року Виконавчим комітетом Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, актовий запис №01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які наразі проживають з матір`ю та проживатимуть разом з нею, що сторонами не спростовано. Щодо розподілу спільного майна,у позові зазначено про самостійне вирішення між сторонами даного питання. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання спільних дітей разом з матір`ю. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved