Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Позивач,Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Факторинг Партнерс»\~(надалі\~ТзОВ «Факторинг\~Партнерс»)\~звернулося із\~позовом до\~ [PERSON] (надалі\~ [PERSON] ),\~у якому\~просить стягнути\~з відповідача\~в їх\~користь заборгованістьза Договорами №3962674 від 12.12.2021 року та №88712 від 07.11.2021 року у розмірі 80\~578, 55 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 гривень. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що07.11.2021 року, ТзОВ «Кредіплюс» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №88712, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Вказують на те, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою ідентифікатора. Договором, встановлено тип кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами, перший транш в сумі 21 053,00 грн. Проценти за користування першим траншем складають 170,00% річних. Крім цього, 12.12.2021 року ТзОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №3962674, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зазначають, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою ідентифікатора. Відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. Проценти за користування кредитом 7\~500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна базова процентна ставка 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Вказує, що 28.01.2025 року між ТзОВ ФК «Кредіплюс» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №28012025, відповідно до якого ТзОВ «Кредіплюс» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним договором №88712. 26.07.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №3962674. Позивач зазначив, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість за договором №88712 від 07.11.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви в сумі 13\~551,05 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 12470,38 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1\~080,67 грн., та за договором №3962674 від 12.12.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви в сумі 67\~027,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 19 400,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 45\~427,50 грн.; заборгованість за комісіями 2\~200, 00 грн. Позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за Договорами, що підлягає стягненню з позичальника становить 80\~578,55 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 31\~870,38 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 46\~508,17 грн.; заборгованість за комісіями 2 200,00 грн. Ухвалою суддіТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив 07.11.2021 року, ТзОВ «Кредіплюс» та [PERSON] уклали кредитний договір №88712, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом створеним за допомогою ідентифікатора. Договором, встановлено тип кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами. Зазначеним кредитором надано відповідачу перший транш в сумі 21 053,00 грн. Проценти за користування першим траншем кредитом нараховуються за ставкою 170,00% річних. Пунктом п.2.5. договору передбачено, що комісія за надання першого траншу складає 1\~052,65 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 5,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.2 цієї індивідуальної частини. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500.00 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25,00% від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено умовами заяви звернення Позичальника, згідно п.2.2.3 цієї індивідуальної частини. Також, 07.11.2021 відповідач [PERSON] підписав заяву на видачу кредиту № 100327019, якою просив позивача встановити йому кредитну лінію в сумі 76\~609,00 грн.; графік платежів за першим траншем кредитного договору №88712 від 07.11.2021 р., а також паспорт споживчого кредиту. ТзОВ «ФК «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картковий рахунок відповідача [PERSON] кредитні кошти згідно кредитного договору №88712 від 07.11.2021, що підтверджується копією платіжного доручення № CRD_352027 від 07 листопада 2021 року. Відповідно до картки обліку виконання договору №88712 від 07.11.2021 заборгованість за договором, станом на 07.05.2022 складає 13\~551,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 12\~470,38 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1\~080,67 грн. 28.01.2025 року між ТзОВ ФК «Кредіплюс» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №28012025, відповідно до якого ТзОВ «Кредіплюс» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним Договором №88712 від 07.11.2021. У відповідності до п. 1.1. Договору факторингу на умовах, встановлених цим Договором, клієнт передає (відступає ) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошові вимоги до боржників. До фактора переходять права клієнта, як первісного кредитора за кредитними договорами про надання споживчого кредиту в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 1.2). Відповідно до п. 6.2.3. права вимоги переходять до фактора в день здійснення фінансування (оплати) на користь клієнта в повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Пунктом 7.1. договору факторингу фактор сплачує клієнту плату в розмірі 2047654,81 грн. Відповідно до платіжної інструкції від 28.01.2025 позивач сплатив ТОВ «ФК «Кредіплюс» згідно договору факторингу № 28012025 кошти в сумі 2\~047 654,81 грн. У відповідності до акту приймання - передачі Реєстру боржників для друку від 28.01.2025 року до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 року ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс»» прийняв реєстр боржників ТОВ «ФК «Кредіплюс». Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №28012025 від 28.01.2025 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТзОВ «ФК «Факторинг Патнерс»» прийняло від ТзОВ «Кредіплюс» право вимоги за Договором про споживчий кредит № №88712 від 07.11.2021, укладеним із [PERSON] (порядковий номер 2614), заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 13\~551,05 грн. Згідно з розрахунком позивача заборгованості [PERSON] за кредитним договором, складеним позивачем, станом на 11.04.2025 складає 13\~551,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 12\~470,38 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1\~080,67 грн. Крім цього,\~12.12.2021\~року ТзОВ\~«Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №3962674, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. Проценти за користування кредитом 7\~500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна базова процентна ставка 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно анкети-заяви на кредит підписаної позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор підписаного особистого підпису), було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення анкети-заяви від 12.12.2021 року та паспорт кредиту. З графіку платежів, який є додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 3962674 від 12.12.2021, слідує, що кредит надається в сумі 20 000,00 грн. в період з 12.12.2021 по 11.01.2022, визначено загальну вартість кредиту, яка становить 29 700,00 грн., яка складається з: 20 000,00 грн. суми кредиту за договором; 7 500,00 грн. процентів за користування кредитом та 2 200,00 грн. комісія за надання кредиту. ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №3962674 від 12.12.2021 виконало у повному обсязі, що підтверджується Квитанцією №1850332594 від 12.12.2021 про переказ 20 000,00 грн. грошових коштів через систему «Ligpay» згідно договору №3962674. 26.07.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за вищевказаним договором №3962674 від 12.12.2021. У відповідності до п. 2.1. Договору факторингу первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, а фактор, здійснивши фінансування, приймає право грошової вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржниками. Згідно з п. 2.3. Договору факторингу до фактора переходять права клієнта, як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п. 6.1.3. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому - передачі Реєстру боржників для друку згідно Додатку №4, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. У відповідності до Акту прийому - передачі Реєстру боржників для друку від 26.07.2024 року до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс»» прийняв реєстр боржників ТзОВ «Мілоан». Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 року складеного сторонами вищевказаного договору, ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс»» прийняло від ТзОВ «Мілоан» право вимоги за Договором про споживчий кредит № 3962674 від 12.12.2021 року, укладеним із [PERSON] (порядковий номер 11511), заборгованість якого станом на день укладення цього договору становить у загальній сумі 67\~027,50 грн. Згідно з розрахунком позивача заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 11.04.2025 складає 67\~027,50 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 19 400,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 45\~427,50 грн., заборгованість за комісією 2 200,00 грн. При чому, зазначена сума боргу відповідає сумі, яка відступлена первинним кредитором позивачу. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частина перша статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачу відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] , отримавши обумовлені у кредитних договорах суми, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс». Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення відповідачем кредитних договорів, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за Договорами №3962674 від 12.12.2021 року та №88712 від 07.11.2021 року у розмірі 80 578, 55 грн. Окрім цього, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19). Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.01.2023 року у справі № 479/475/21, провадження № 61-6583св22 дійшов наступного висновку. Так, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial