Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У червні\~2025\~року [PERSON] \~(далі\~ позивач\~1\~або [PERSON] ),\~від імені\~якого діє\~представник [PERSON] \~(далі\~ представник\~позивача або\~ [PERSON] )\~звернулись в\~суд з\~позовом до\~Колодяженської сільської\~ради Ковельського\~району Волинської\~області (далі\~ відповідач\~або Колодяженська\~сільська рада)\~про визнання\~права власності\~на майно\~в порядку\~спадкування,\~в якому\~просить визнати\~за ним\~право власності\~на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] померла його мама [PERSON] (далі [PERSON] ), після якої він прийняв спадщину. Від імені його мами заповіти не посвідчувались. Після смерті мами відкрилась спадщина на усе її майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Інші спадкоємці після смерті мами позивача відсутні. Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак нотаріус 17.03.2025 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. На підставі наведеного позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями\~та спорудами\~ [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті мами [PERSON] , яка померла [INFO] . Як на підставу своїх вимог посилається на положення статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1296 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідач у заяві про розгляд справи за його відсутності від 25.06.2025 повідомив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою від 10.06.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребував у нотаріуса матеріали спадкової справи, розгляд справи вирішив здійснювати у змішаній формі, підготовче засідання у справі призначив на 08.07.2025. У зв`язку з клопотанням представника позивача, суд відклав підготовче засідання на 05.08.2025. 05.08.2025 підготовче судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці, судове засідання призначено на 09.09.2025. Ухвалою суду від 09.09.2025 суд закрив підготовче засідання, призначив справу до судового розгляду на 10.10.2025. 10.10.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці, у зв`язку з чим наступне судове засідання призначено на 31.10.2025. У судове засідання 31.10.2025 учасники справи не з`явились, хоча були належно повідомлені про час, дату і місце проведення судового засіданні. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, обґрунтування та доводи учасників судового процесу, суд зазначає таке. Свідоцтвом про народження від 31.10.1964 серії [NUMBER] , стверджується народження [INFO] [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а мамою [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18.05.2011. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] 1963 року побудови належав [PERSON] , що підтверджується витягом з погосподарської книги №4 за 2011-2015 роки Колодяженської сільської ради Ковельського району Волинської області (особовий рахунок № [NUMBER] ). Довідкою Комунального підприємства «Волиньпроект» від 02.04.2025 (до вхідного 356-2) підтверджується, що право власності на житловий будинок станом на 31.12.2012 за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Технічним паспортом на житловий будинок в [ADDRESS] складений КП «Волиньпроект» 01.04.2025 стверджується наявність будинку загальною площею 58,1 м.кв з господарськими будівлями та спорудами: прибудова, літня кухня, сарай, сарай, сарай, вбиральня. Довідкою Колодяженської сільської ради від 28.01.2025 №13 підтверджується, що [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] , з 1963 року по день смерті [INFO] в даному житловому будинку на день смерті проживав та зареєстрований її син [PERSON] . Вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає 65000,00 грн. відповідно до висновку оцінювача від 04.06.2025. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. За приписами постанови Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 №5-24/26 Про Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах запис у погосподарських книгах визнавався в якості актів органів влади, що підтверджував право приватної власності. Відповідно до статті 31\~Закону України «Про державнуреєстрацію речовихправ нанерухоме майнота їхобтяжень»\~для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстроване в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст.\~ 58\~Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст.\~5\~Цивільного кодексу\~України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 05\~серпня 1992\~року №\~449\~«Про порядок\~прийняття в\~експлуатацію закінчених\~будівництвом об`єктів\~державного замовлення» (втратила чинність). Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Вищезазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц. Отже, суд дійшов висновку, що право власності у [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] виникло з моменту його побудови у 1963 році (з такого року зазначена їх реєстрація у цих будинках) відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Згідно з ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст.\~1296\~ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц. Постановою від 17.03.2025 нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, з підстав відсутності на зазначені вище будинки правовстановлюючих документів. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті його мами [PERSON] , до якої також входить житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до вимог статті 68\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved