Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.02.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 294360. Цей договір укладено у виді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису з одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 29.02.2024 року до Договору факторингу №29022024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача у сумі 24042,00 грн., з яких: -10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -14042,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами договору позики відповідач зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Також 11.02.2022 року між ТОВ «Мілоан та [PERSON] укладено кредитний договір № 102998421 року. Цей договір укладено у виді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису з одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 16.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників.\~ Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21622,00 грн., з яких: -20000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1622,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за: кредитним договором №294360 від 14.02.2022 у сумі 24042,00 грн., кредитним договором №102998421 від 11.02.2022 у сумі 21622,00 грн. та судовий збір по справі у розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до суду надала відзив на позов, в якому зазначила, що вимоги позивача не визнає в повному обсязі, просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано належного підтвердження видачі кредитних коштів первісними кредиторами ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Міолан», а саме позивачем не надано первинного документу, де вбачаються відомості про господарську операцію видачу йому кредитних коштів за кредитним договором №294360 від 14.02.2022, укладеним з ТОВ «Селфі Кредит» та кредитним договором №102998421 від 11.02.2022, укладеним з ТОВ «Міолан». Також, зазначає, що надані позивачем розрахунки заборгованості не є виписками по рахункам і не є арифметичними розрахунками таких сум боргу, а є інформативними довідками, де просто визначені суми нарахованого боргу первісними кредиторами на момент перепустки боргу. Надані суду таблиці заборгованості та витяги з реєстрів боржників представляють собою недостовірні довідки про залишок заборгованості за певні періоди за кредитом, з яких неможливо встановити які суми вона вносила, починаючи з дати укладення кредитних договорів з 2022 року, початок виникнення прострочення платежів. Тому встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами неможливо. Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Укладення договору в електронному виді через ІКС можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Між банком та [PERSON] укладено договір в електронному виді із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які він вважав зручним для себе та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у виді смс коду, який відповідачем використано для підтвердження підписання кредитного договору. Також зазначає, що позивач не може надати виписки по банківським рахункам, оскільки позивач не є банком, отже виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Відповідач не визнає та одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, однак відповідач, як власник особового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки карткового рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування / отримання кредитних коштів. Відсотки, які позивач просить стягнути, нараховані за понадстрокове користуванн кредитом. У кредитному договорі зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», нарахування відсотків здійснювалося Первісним кредитором у межах умов даного кредитного договору. Підписавши договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду із його умовами. Відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Просив суд задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. 14.02.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 294360. За умовами договору, Товариство зобов`язалось надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто,\~до 15\~лютого \~2022\~року, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 693,50% річних від суми кредиту в розрахунку 1.90% на добу. Тип процентної ставки фіксований. Загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 5700,00 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 15700,00 грн. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки клієнта. Цей договір укладено у виді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису з одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Договір містить накладену кваліфіковану електронну печатку позикодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Даний Договір підписаний 14 лютого 2022 року о 20:17:30 електронним підписом позичальника Осанюк А.І. відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №29022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 29.02.2024 року до Договору факторингу №29022024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача у сумі 24042,00 грн., з яких: -10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -14042,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Заявляючи вимогу про стягнення відсотків в розмірі 24042,00 грн. за договором позики від 14 лютого 2022 року позивач виходив з того, що договір був пролонгований, проте суду не надано доказів такої пролонгації. З п.4 договору позики від 14 лютого 2022 року вбачається, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. З наданих суду документів вбачається погодження сторонами строку користування кредитом на 30 днів, доказів пролонгації договору суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що строк користування кредитом за договором від 14 лютого 2022 року збіг через 30 днів, тобто, 15 березня 2022 року. Крім того, з Кредитного договору № 29436 від 14.02.2025 вбачається, що загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 15700,00 грн.. Отже, суд приходить до висновку, що строк користування кредитом за договором від 14 лютого 2022 року минув через 30 днів, тобто, 15 березня 2022 року та його вартість складає 15700,00 грн., як це передбачено умовами договору. Також 11.02.2022 року між ТОВ «Мілоан та [PERSON] укладено кредитний договір № 102998421 року. Відповідно до умов договору відповідач отримав у позикодавця фінансовий кредит в розмірі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 90 днів, дата повернення кредиту 12.05.2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить Кредитний договір, адреса, реквізити та підпис сторін (ідентифікатор Z15019). За умовами договору, Товариство зобов`язалось надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі 20000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 90 днів, тобто,\~до 12\~травня 2022\~року, за користування кредитом клієнт сплачує товариству за перші 30 днів (до 13.03.2022) пільгового періоду проценти у сумі 60,00 грн. Поточний період складає 60 днів (до 12.05.2022) 1218% річних. Тип процентної ставки фіксований. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника складає 80060,00 грн.. 16.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Міолан» було укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Міолан» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Міолан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу №16072024, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 21622,00 грн., з яких: -20000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -1622 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно з умовами договору позики відповідач зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Згідно Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управлінням кредиту, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16.07.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.\~ Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем спірні договори не були б укладені сторонами, суд приходить до висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Отже, між сторонами у справі укладені договори, за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту або відсотків матеріали справи не містять. Як вбачається із змісту спірних договорів між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів. Підпис відповідача під договорами свідчить про його ознайомлення з усіма їхніми умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України. Підписавши спірні договори, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з їхніми умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочини вчинено в формі, встановленій законом, та вони були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраних ним фінансових установ, отримавши від останніх всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Згідно з умовами договору позик відповідач зобов`язується повернути позики, сплатити проценти за користування позиками та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч. 1 ст.530 ЦК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ч. 1ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. В ч. ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями\~ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1\~ст. 641 ЦК України\~пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.2\~ст.642 ЦК України, \~якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. В ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами\~ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно вимог ч. 1ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За приписами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ч.\~ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строки користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ч.2\~ст. 9\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:\~назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних заз дійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. Відповідач, зазначаючи у відзиві, що позивачем не доведено факт отримання нею грошових коштів на суму 20000,00 грн та 10000,00 грн., не надала жодних доказів на підтвердження цього, зокрема, не надала суду виписку, яка б підтверджувала факт неотримання нею кредитних коштів. Натомість, позивачем надано платіжне доручення №39722709 від 12.02.2022 на суму 20000,00 грн., згідно якого ТОВ «Міолан» перерахував [PERSON] кошти згідно договору 102998421 від 11.02.2022. Крім того, з витребуваної судом виписки з рахунку [PERSON] , відкритому в приватбанку вбачається, що [PERSON] на карту праватбанка надійшов платіж 12.02.2022 у розмірі 20000,00 грн., а також 14.02.2022 платіж на суму 10000,00 грн. Крім того, відповідач [PERSON] не спростовує факт укладання кредитних договорів. Позичальником не доведено належного повернення позичених коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» правомірно набуло права вимоги за вказаними Договором позики та Кредитними договорами, боржником за якими є відповідач [PERSON] .. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право грошової вимоги до [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, шляхом стягнення заборгованості за кредитними договорами. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитними договорами ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суми заборгованості відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 102998421 від 11.02.2022 у сумі 21622,00 грн. та кредитним договором № 294360 від 14.02.2022 у сумі 15700,00 грн., а всього заборгованості за кредитними договорами 37322,00 грн. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 3028,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 37322,00 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 81,73 % ((37322,00 грн. задоволені вимоги) / ( 45664,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2474,78 (3 028,00 грн. сплачений судовий збір * 81,73 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2474,78 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial