Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

31 липня 2025 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) через свого представника Гермаша С.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за порушення грошового зобов`язання, ціною позову 24\~241,31 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31 березня 2021 року о 18 годині 52 хвилини по вул.Люстдорфська дорога, в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Opel» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та застрахованого автомобіля марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок якої транспортний засіб марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками для власника. Згідно з постановою Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП. Відповідно до заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року задоволено позовні вимоги МТСБУ та стягнуто з [PERSON] завдані збитки у порядку регресу у сумі 78\~404,76 грн та судові витрати. Рішення звернуто до примусового виконання та приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 71606517. На сьогоднішній день рішення суду не виконано, у зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача на його користь індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми за період з 31 січня 2023 року (наступний день винесення рішення Татарбунарським районним судом Одеської області) по 30 липня 2025 року (день звернення до суду з позовом). Таким чином, відповідач перед позивачем станом на 30 липня 2025 року має заборгованість у розмірі 24\~241,31 грн, з яких: 18\~364,18 грн інфляційні втрати; 5\~877,13 грн 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, а також судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 3\~028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Згідно з ухвалою суду від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; відповідачу надано час на подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Гермаш С.М. у поданій заяві просив про розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи заперечень не мав (вх. № 4979/25-Вх 24.09.2025). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи,\~з урахуванням положень ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5\~ст. 12 ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами\~ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи, відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що згідно з постановою Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року, що набрала законної сили 06 травня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП, оскільки останній, керуючи автомобілем марки «Opel» державний номерний знак [NUMBER] 31 березня 2021 року о 18 годині 52 хвилини по вул.Люстдорфська дорога, в м. Одесі не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «BMW» державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив пункт\~12.1,\~13.1 ПДР\~України, та на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року у справі № 947/23070/22 з відповідача [PERSON] на користь МСТБУ стягнуто шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце за вказаних вище обставин, у сумі 78\~404,76 грн та судові витрати у сумі 2\~481,00 грн (а.с. 7). 22 березня 2023 року Татарбунарським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №947/23070/22, який звернуто позивачем до примусового виконання. Згідно з постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 18 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71606517 (а.с. 9). Відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст.\~526,\~530 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст. ст.\~610,\~612 ЦК України). Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновок про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно\~статті 625 ЦК України, містить правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-37цс15, що у відповідності до\~ст.214 ЦПК України\~враховується судом при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Таким чином, як встановлено в ході розгляду, що відповідач заборговану суму завданої ДТП шкоди в розмірі 78\~404,76 грн позивачу не повернув. Відповідач не довів належного виконання зобов`язання, розрахунок заборгованості не спростував, відзив на позов не надав. Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач перед позивачем станом на 30 липня 2025 року має заборгованість у розмірі 24\~241,31 грн, з яких: 18\~364,18 грн інфляційні втрати; 5\~877,13 грн 3 % річних від простроченої суми за період з 03 березня 2023 року по 30 липня 2025 року, в межах заявлених позовних вимог. Тоді як за формулою (збитки від інфляції) = (сума боргу) х (індекс інфляції)/100 - (сума боргу), інфляційні витрати становлять = 18\~170,64 грн за період з 03 березня 2023 року (наступний день з дня вступу рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 січня 2023 року в законну силу) до 30 липня 2025 року (день звернення до суду з позовом): 78\~404,76 грн х (101,5:100) х (100,2:100) х (100,5:100) х (100,8:100) х (99,4:100) х (98,6:100) х (100,5:100) х (100,8:100) х (100,5:100) х (100,7:100) х (105,1:100) х (100,4:100) х (100,3:100) х (100,5:100) х (100,2:100) х (100,6:100) х (102,2:100) х (100,0:100) х (100,6:100) х (101,5:100) х (101,8:100) х (101,9:100) х (101,4:100) х (112,0:100) х (101,2:100) х (100,8:100) х (101,5:100) х (100,7:100) х (101,3:100) х (100,8:100) х (99,8:100) 78\~404,76 грн = 18\~170,64 грн. За формулою (сума санкції) = (сума заборгованості) х 3% х (кількість днів прострочення) / 365 / 100, 3 % відсотки річних від простроченої суми становлять\~5\~670,91\~грн за період з 03 березня 2023 року (наступний день за днем вступу рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 липня 2023 року в законну силу) до 30 липня 2025 року (день звернення до суду з позовом): з 03 березня 2023 року до 31 грудня 2023 року (78\~404,76 x 3 % x 304 : 365 : 100 = 1\~959,04 грн); з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року 78\~404,76 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 2\~352,14 грн); з 01 січня 2025 року до 30 липня 2025 року (78\~404,76 x 3 % x 211 : 365 : 100 = 1\~359,73 грн), що підлягають стягненню на підставі вказаних норм права. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за зменшення суми інфляційних збільшень до 18\~170,64 грн та 3% річних до 5\~670,91\~грн, що підлягають стягненню. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial