Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.09.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 30.04.2024 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3853010424, відповідно до якого ТОВ «Іннова Фінанс» надало відповідачу позику у розмірі 4000 гривень. Відповідач водночас свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка на день подання позовної заяви становить 22 640 гривень, з них 4\~ 000 гривень заборгованості за тілом кредиту, 16 640 гривень заборгованості за процентами та 2 000 гривень сукупної суми пені, нарахованої за порушення зобов`язань. Таким чином представник позивача прохав суд стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 22 640 гривень та судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.09.2025 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Представник позивача Андрущенко М. В. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав розглядати справу без участі представника ТОВ «Іннова Фінанс». Проти заочного рішення не заперечував.\~ Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір надання грошових коштів у позику № 3853010424, відповідно до якої товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4000 гривень. Строк позики становить 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1.5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (а. с. 18-28). Відповідно до п. 3.1 Договору вказано рахунок позичальника № [NUMBER] . Представником позивача також надано копію Графіку платежів за договором, Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) та Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Іннова Фінанс» (а. с. 28-29, 33-35, 37-43). Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім»\~ №7/13563 від 29.07.2025 відповідачу 30.04.2024 перераховано грошові кошти у розмірі 4 000 гривень на рахунок № [NUMBER] (а. с. 12). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість [PERSON] складає 20 640 гривень, з яких за кредитом 4 000 гривень, за процентами 16 640 гривень (а. с. 47). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі викладеного, слід стягнути із відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику у розмірі 20 640 гривень. Щодо стягнення з відповідача пені суд зазначає наступне. Відповідно до п. 7. 4 Договору за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. З наданого суду розрахунку заборгованості відсутня інформація про нарахування відповідачу пені у розмірі 2 000 гривень за порушення зобов`язань. Крім цього, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 2000 гривень задоволенню не підлягає. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2208,50 гривень (2 422,40 гривень *91.17%).

Outcome: partial