Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача. 1. 31.03.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі позивач та/або ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»), в особі представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач та/або позичальник) з вимогами про стягнення заборгованості за Договорами № 3495390 від 13.01.2021 року та № 2109428516842 від 04.04.2021 року у розмірі 64611,12 гривень та понесених позивачем судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 13.01.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір № 3495390, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 3500,00 гривень на умовах визначених договором. 30.12.2021 року було укладено Договір № 30-12/2021-21 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 3495390. 10.01.2023 року було укладено Договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3495390. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3495390 від 13.01.2021 року, становить 11216,82 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 3500,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7598,50 гривень; інфляційні збитки 102,22 гривні; 3% річних 16,10 гривень. Також, 04.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено Договір № 2109428516842, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 4500,00 гривень на умовах визначених договором. 01.12.2021 року було укладено Договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 2109428516842. 10.01.2023 року було укладено Договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 2109428516842. Загальний розмір заборгованості за Договором № 2109428516842 від 04.04.2021 року, становить 74793,60 гривні, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 4500,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 70293,60 гривні. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 53394,30 гривні, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4500,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 48894,30 гривні. Загальний розмір заборгованості складає 64611,12 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000,00 гривень; заборгованість за відсотками 56492,80 гривні; інфляційні збитки 102,22 гривні; 3% річних 16,10 гривень. У зв`язку з викладеним у позивача виникло право на звернення до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 6) 5. 15.04.2025 року на адресу суду через систему документообігу «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 18-20) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 року справа № 496/1883/25 була передана на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 10) 7. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.04.2025 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 13-15) 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 185-187) 10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 11. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 183), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 12. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 13. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 14. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 15. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 16. Судом встановлено, що 13.01.2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» з метою отримання кредиту, в зв`язку з чим ознайомився з Паспортом споживчого кредиту (а.с. 59-62), уклали Договір № 3495390 про надання споживчого кредиту (а.с. 51-57) та узгоджено Графік платежів до Договору про надання споживчого кредиту № 3495390 від 13.01.2021 року. (а.с. 58) 17. Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 3500,00 гривень. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Знижена процентна ставка 0,01% в день. Сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на 1 наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. 18. Відповідно до Графіку платежів дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 12.02.2021 року, сума кредиту 3500,00 гривень, сума нарахованих процентів 10,50 гривень, разом до сплати 3510,50 гривень. 19. ТОВ «ФК «Контрактовий дім» листом № 7/5090 від 07.06.2024 року повідомило ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про успішність, зокрема, операції: № транзакції 900949174, сума 3500,00 гривень, дата прийняття 13.01.2021 15:05, № замовлення 13695659, № картки [NUMBER] , статус прийнято. (а.с. 81-82) 20. АТ «КБ «ПриватБанк» листом № 20.1.0.0.0/7-250808/30317-БТ повідомило суд, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). (а.с. 199) 21. З виписки за договором № б/н за період з 13.01.2021 року по 23.01.2021 року на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] , 13.01.2021 року зараховано грошові кошти в розмірі 3500,00 гривень. (а.с. 200) 22. З розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» за період з 13.01.2021 року по 29.12.2021 року, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] згідно Кредитного договору № 3495390 від 13.01.2021 року складає 11098,50 гривень. (а.с. 86-104) 23. 30.12.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) укладено Договір факторингу № 30-12/2021-12 (а.с. 119-123), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 21204683,69 гривні, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і боржниками. 24. ТОВ «Вердикт Капітал» свої зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 317260002 від 30.12.2021 року. (а.с. 123) 25. З копії Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 року, від 30.12.2021 року (а.с. 124), копії Акту приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 року, від 30.12.2021 року (а.с. 124), копії Реєстру боржників до Договору факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 року, від 30.12.2021 року (а.с. 125-127), витягу з Реєстру боржників (а.с. 129), вбачається, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № договору 3495390 від 13.01.2021 року, загальна сума боргу 11098,50 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 3500,00 гривень, заборгованість по відсоткам 7598,50 гривень. 26. 04.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладений Договір про надання фінансових послуг № 2109428516842 «Стандартний» (а.с. 37-41), відповідно до якого позичальнику надається позика в сумі 4500,00 гривень, який надається на строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. 27. Додатками до Договору про надання фінансових послуг № 2109428516842 від 04.04.2021 року є Заява-Анкета (для отримання кредиту) (а.с. 42), Графік платежів (а.с. 43-44), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 45-48) 28. Відповідно до Заяви-анкети та Графіку платежів дата видачі кредиту 04.04.2021 року, кінцева дата кредитування 19.04.2021 року, сума кредиту 4500,00 гривень, проценти за користування кредитом 1440,00 гривень, які позичальник зобов`язався повернути. 29. ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» листом від 10.12.2024 року, підтвердило здійснення грошового переказу: № картки [NUMBER] , власник картки (емітент) банк MONObank, категорія Visa, час запиту 04.04.2021 11:13:20, № договору згідно інформації від кредитора 2109428516842, сума 4500,00 гривень. (а.с. 76) 30. АТ «Універсал Банк» листом № БТ/Е-10251 від 07.08.2025 року повідомило суду, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . (а.с. 192) 31. З руху коштів по картці від 07.08.2025 року, вбачається, що 04.04.2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] зараховані грошові кошти в розмірі 4500,00 гривень (а.с. 193-196) 32. З розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за період з 04.04.2021 року по 30.11.2021 року, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] згідно Кредитного договору № 2109428516842 від 04.04.2021 року складає 31995,00 гривень, з яких: 4500,00 гривень тіло кредиту, 30375,00 гривень - відсотки. (а.с. 77-80) 33. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) укладено Договір факторингу № 1-12 (а.с. 109-113), відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60183678,63 гривень, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом та Боржниками. 34. ТОВ «Вердикт Капітал» свої зобов`язання за Договором факторингу виконало в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення № 307600018 від 03.12.2021 року. (а.с. 113) 35. З копії Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, від 03.12.2021 року (а.с. 114), копії Акту приймання-передавання реєстру боржників за Договором факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, від 03.12.2021 року (а.с. 114), копії Реєстру боржників до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2022 року (а.с. 115-118), витягу з Реєстру боржників (а.с. 128), вбачається, що до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № договору 2109428516842 від 04.04.2021 року, сума виданого кредиту 4500,00 гривень, заборгованість за тілом кредиту 4500,00 гривні, заборгованість по відсоткам 27495,00 гривень, загальна сума боргу 31995,00 гривні. 36. З розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] згідно Кредитного договору № 3495390 складає 11098,50 гривень, з яких: 3500,00 гривень тіло кредиту, 7598,50 гривень відсотки, 16,10 гривень 3% річних, 102,22 гривні інфляційні збитки. (а.с. 106) 37. З розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] згідно Кредитного договору № 2109428516842 складає 74793,60 гривні, з яких: 4500,00 гривень тіло кредиту, 27495,00 гривень заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги, 42798,60 гривні нараховані відсотки згідно кредитного договору. (а.с. 105) 38. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Новий кредитор) укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 130-135), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до Боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитним договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за прави вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначеними цим Договором. 39. З копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, від 10.01.2023 року (а.с. 135), Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року (том № 1), від 10.01.2023 року (а.с. 138-141), Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року (том № 3), від 10.01.2023 року (а.с. 142-145), Витягу з Реєстру боржників (а.с. 146) та Витягу з Реєстру боржників (а.с. 147) вбачається, що до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , договір № 3495390, заборгованість за тілом кредиту 3500,00 гривень, заборгованість по відсоткам 7598,50 гривень, загальна сума заборгованості за кредитом 11216,82 гривень, та за договором № 2109428516842, заборгованість за тілом кредиту 4500,00 гривень, заборгованість по відсоткам 70293,60 гривні, загальна сума заборгованості за кредитом 74793,60 гривні. 40. Факт укладення Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги підтверджується копією Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року. (а.с. 136) 41. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3495390 вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 07.03.2025 року становить 11216,82 гривень, в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту 3500,00 гривень; заборгованість за відсотками 7598,50 гривень; нараховані 3% річних 16,10 гривень, інфляційні втрати 102,22 гривні. (а.с. 108) 42. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2109428516842 вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 07.03.2025 року становить 74793,60 гривні, в тому числі: заборгованість по основній сумі кредиту 4500,00 гривень; заборгованість за відсотками, які заявлено до стягнення 48894,30 гривні. (а.с. 107) V. Оцінка Суду. 43. В ч. 1 ст.\~14\~ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 44. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 45. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 46. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 47. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 48. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому правомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 49. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 50. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 51. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 52. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 53. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 54. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 55. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 56. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 57. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 58. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 59. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 60. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 61. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 62. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 63. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 64. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості за Кредитним договором № 3495390 від 13.01.2021 року та Кредитним договором № 2109428516842 від 04.04.2021 року, позивач надав суду копії вказаних Договорів з додатками до них, листи АТ «КБ «ПриватБанк» та АТ «Універсал Банк» з виписками по рахункам, копію Договору факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 року, копію Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року та копію Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року та розрахунки заборгованості. 65. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за Кредитним договором № 3495390 від 13.01.2021 року у сумі 7598,50 гривень та за Кредитним договором № 2109428516842 від 04.04.2021 року у сумі 48894,30 гривні при цьому, розрахунок заборгованості за відсотками здійснено після закінчення строку дії кредитних договорів. 66. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 67. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 68. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 69. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18, п.п. 53, 53) та від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (п. 6.19). 70. При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. 71. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. 72. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. 73. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. 74. Нарахування Банком відповідачу за вищезазначеними договорами відсотків на прострочену заборгованість та відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії договорів 12.02.2021 року та 19.04.2021 року є безпідставним. 75. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду № 363/669/23 від 11.01.2024 року. 76. Підтверджень пролонгації позивачем не надано. Натомість Договір № 3495390 про надання споживчого кредиту від 13.01.2021 року та Договір про надання фінансових послуг № 2109428516842 від 04.04.2021 року містять чіткі строк користування кредитом, тобто, відповідно, з 13.01.2021 року до 12.02.2021 року та з 04.04.2021 року по 19.04.2021 року, а згідно Графіку платежів до Договору про надання споживчого кредиту № 3495390 від 13.01.2021 року, розмір процентів за користування кредитом 10,50 гривень, всього 3510,50 гривень, а також згідно Графіку платежів до Договору про надання фінансових послуг № 2109428516842 від 04.04.2021 року розмір процентів за користування кредитом 1440,00 гривень, всього 5940,00 гривень. 77. Суд критично ставиться до посилання позивача про автопролонгацію Договору про надання фінансових послуг № 2109428516842 від 04.04.2021 року оскільки відповідно до пп. 2.1.1.11. пп. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2, товариство має право здійснити автоматичне продовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за Договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угоди, що спростовується самими позовними вимогами та позбавляє суд надати оцінку доказам, які є неповними. 78. Оскільки, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 79. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача підлягає за Договором № 3495390 про надання споживчого кредиту від 13.01.2021 року прострочена сума заборгованості в розмірі 3500,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 10,50 гривень, разом 3510,50 гривень та за Договором про надання фінансових послуг № 2109428516842 «Стандартний» від 04.04.2021 року прострочена сума заборгованості в розмірі 4500,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами і розмірі 1440,00 гривень, разом 5940,00 гривень. 80. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов наступного висновку. 81. Позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, посилався на те, що відповідач допустив прострочення виплати матеріального збитку, у зв`язку з чим з нього на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних та інфляційні втрати, відповідно до положень ст. 625 ЦК України. 82. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). 83. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. 84. Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. 85. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15. 86. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові зазначила, що положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. 87. Аналіз положень ст.ст. 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. 88. По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування. 89. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: 1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; 2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 757/3725/15-ц. 90. У цій справі між позивачем та відповідачем договір про відшкодування шкоди не укладався та відповідне рішення суду не ухвалювалося. Доказів звернення до відповідача з вимогою сплати матеріальної шкоди позивачем не надано. 91. За таких обставин, оскільки конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди на підставі рішення суду або договору про відшкодування шкоди не відбулося, тобто прострочення боржника (відповідача) не настало, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, а відтак в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. 92. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 93. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 94. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 95. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 96. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 97. Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 98. Також, відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. 99. Частинам 10, 11 ст. 265 ЦПК України кореспондують норми ч.ч. 11, 12 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. 100. Правила ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 910/14524/22. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 101. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 102. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 103. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року справа № 826/1216/16, від 12.09.2019 року справа № 9901/350/18. 104. Представник позивача надав копію Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року (а.с. 155-157), копію Прайс-листа (а.с. 158-159), копію заявки на надання юридичної допомоги № 413 від 01.02.2025 року (а.с. 160), копію витягу з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року, від 28.02.2025 року (а.с. 161). 105. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 106. Як вбачається з вищевказаних документів, позивач за надання правничої допомоги сплатив 16000,00 гривень. Суд позов позивача задовольнив частково на загальну суму 9450,50 гривень. Відповідно на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2340,80 грн (9450,50 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 64611,12 грн (заявлені позовні вимоги) = 14,63 % (процент задоволених позовних вимог); 16000,00 грн (загальні судові витрати) х 14,63% : 100% = 2340,80 грн). 107. Також, як вбачається з наданої копії платіжної інструкції № 0507240010 від 24.03.2025 року (а.с. 162), позивач за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 354,32 гривні (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 9450,50 грн. ? 2422,40 грн. ? 64611,12 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial