Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

01.07.2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON] , звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про стягнення одноразової матеріальної допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.06.2024 позивача було звільнено з посади машиніста тепловоза виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, ст. 38 КЗпП України. В день його звільнення 14.06.2024, відповідач своїм наказом повідомив про те, що виплати, передбачені колективним договором п.4.17 8 середньомісячних заробітків (посадових окладів) згідно протоколу комісії з установлення трудового стажу на залізниці (30 р. 00 міс. 31 дн.) №14 від 10.06.2024 будуть проведені після окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця», про розмір нарахованої суми вказаної виплати йому повідомлено не було, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Статтею 11 Закону №2136 передбачена можливість на період воєнного стану зупинення дії окремих положень колективного договору за ініціативою роботодавця. Відповідно листа від 04.04.2025 №Ц-54-1.5-25/122-25 та на виконання протоколу засідання штабу АТ «Укрзалізниця» ефективності від 28.03.2025 № Ц-5-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено. Розмір його середньомісячного заробітку відповідно довідки за №253 складає 25469,55 грн. Таким чином, оскільки його було звільнено з роботи 14.06.2024, а призупинення виплати додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті, відповідно рішення штабу АТ «Укрзалізниця» починає свій перебіг з 01.04.2025, виплати передбачені п.4.17 Колективного договору у розмірі 8 середньомісячних заробітків (посадових окладів), що складає 203756,40 грн. підлягають стягненню на його користь. Стосовно порушення ним строків на звернення до суду, зазначає, що його до теперішнього часу не повідомлено відповідачем про розмір нарахованої йому виплати відповідно до п. 4.17 Колективного договору, також ці відомості не надані навіть на запит адвоката, тому строк звернення до суду ним не є пропущеним, бо саме ця обставина об`єктивно перешкоджала своєчасному зверненню до суду. Таким чином, просить стягнути на його користь виплати, передбачені п.4.17 Колективного договору у розмірі 8 середньомісячних заробітків (посадових окладів), що складає 203756,40 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 292899,83 грн., а всього 496656,23 грн. Ухвалою судді від 03.07.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 22.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що п.1.1.4 витягу із протоколу №Ц-54/31 Ком. т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, ухвалено призупинити виплату працівникам інших додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно із рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики. Дія зазначеного рішення правління розповсюджується на Колективний договір між адміністрацією та профспілковим комітетом Локомотивного депо Знам`янка на 2011 2015 р.р. Крім того, позивачем неправильно розраховано розмір одноразової матеріальної допомоги. Відповідно до довідки про середню зарплату за 2 місяці, наданої відповідачем, та доданої до позовної заяви, середньомісячна зарплата, розрахована відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (Постанова КМУ №100), дорівнює 24044,49 грн. З огляду на зазначене, одноразова матеріальна допомога розраховується наступним чином: 24044,49 х 8 = 192\~355,92 грн. У лютому 2025 року Київською школою економіки опубліковано «Звіт про прямі збитки інфраструктури від руйнувань внаслідок військової агресії Росії проти України станом на листопад 2024 року», згідно з яким станом на кінець 2024 року прямі збитки залізниці оцінюються в 4,3 мільярди доларів. Також, загальновідомою є інформація, що АТ «Укрзалізниця» у 2024 році отримало збиток 2,7 млрд. грн. Позивач, в порушення обмежень, визначених ст. 117 КЗпП України, до розрахунку включив період понад 6 місяців. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні має розраховуватись наступним чином: 24044,49 х 6 = 144266,94 грн. У зв`язку з чим просить у задоволені позов відмовити, а у випадку задоволення позовних вимог зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на 95%. Крім цього, 22.07.2025 представник відповідача подала заяву про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду. Зазначає, що позивач звільнений на підставі наказу від 10.06.2024 № 244/ОС. У день звільнення, 14.06.2024 був ознайомлений з письмовим повідомленням про нараховані і виплачені йому при звільненні суми. Таким чином, строк позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення сум, що належать працівникові при звільненні, почав свій перебіг з 15.06.2024 та закінчився 15.09.2024. Проте позивач звернувся з позовними вимогами лише 27 червня 2025 року. На підставі чого просить застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду, встановленого ст. 233 Кодексу законів про працю України, та відмовити у позові. 11.08.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначає, що тривалий час позивач чекав на окреме розпорядження правління АТ «Укрзалізниці» щодо проведення виплат, передбачених п. 4.17 колективного договору, намагався дізнатися у відповідача, однак це результатів не принесло. Оскільки у позивача була відсутня будь-яка інформація щодо нарахування та виплати сум матеріальної допомоги адвокатом було направлено адвокатський запит. Сума 8 середньомісячних заробітків була обрахована виходячи з довідки про середню зарплату надану на запит адвоката від 19.06.2025 р. (25469.55 грн.). 14.06.2024 позивача було звільнено з роботи та ознайомлено з письмовим повідомленням про нараховані і виплачені йому при звільненні суми, що не відповідає дійсності в частині виплати матеріальної допомоги, передбаченої п.4.17 колективного договору. Вказана матеріальна допомога не була нарахована взагалі, про що свідчать три відповіді на адвокатський запит та повідомлення відповідача, яке не містить цієї інформації. 14.03.2022 ухвалено що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні виплата матеріальної допомоги передбаченої колективним договором призупиняється, однак позивача ні в день звільнення, ні до отримання відзиву не було ознайомлено з протоколом засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31, на який посилається відповідач у своєму відзиві. 14.10.2024 засіданням правління АТ «Укрзалізниця» ухвалено рішення про здійснення нарахувань та виплати працівникам, які звільнилися/будуть звільнені у період з січня по грудень 2024 року, одноразової матеріальної допомоги при звільненні працівників вперше з роботи. З протоколом №Ц-82/63 позивач ознайомлений не був. Лише 09.12.2024 було складено графік погашення виплат, де звільненому в червні 2024 року [PERSON] мала бути проведена виплата у квітні 2025 року. З вказаним графіком позивач ознайомлений не був, відповідь на три адвокатські запити цієї інформації не містить. Таким чином, рішення правління АТ «Укрзалізниця» про здійснення нарахувань та виплати від 14.10.2022 прийнято не одночасно з графіком погашення виплат від 09.12.2024, тому відповідач мав негайно провести розрахунок, оскільки відповідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, однак цього зроблено не було, а 28.03.2025 було прийнято рішення про призупинення виплат з 01.04.2025. У зв`язку з чим, просить доводи відповідача викладені у відзиві відхилити, а позовні вимоги задовольнити. Також просить відмовити в задоволенні вимог відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку звернення до суду. 16.10.2025\~від представника\~позивача надійшли\~додаткові пояснення,\~в яких\~вона зазначає,\~що на\~час подачі\~відповідачем відзиву\~на позовну\~заяву,\~Довгинцівським районним\~судом міста\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 23.02.2024\~у справі\~№211/7338/23\~визнано незаконним\~та скасовано\~п.\~1.1.4\~протокольного рішення\~засідання правління\~АТ «Українська\~залізниця» від\~14.03.22\~р.\~№Ц-54/31\~в частині\~призупинення додаткових\~виплат,\~що передбачені\~Галузевою угодою,\~Колективним договором\~структурних підрозділів,\~зокрема матеріальної\~допомоги.\~Постановою Верховного\~суду від\~05.02.2025\~р.\~у справі\~№211/7338/23\~вказане рішення\~Довгинцівського районного\~суд міста\~Кривого Рогу\~від 23.02.2024\~року залишено\~без змін. Таким чином, відповідач в порушення ст.116 КЗпП України безпідставно не провів виплату в день звільнення всіх сум, що належать позивачеві від підприємства. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої АТ «Укрзалізниця» не заперечує щодо розгляду справи без участі представника. Всі доводи та заперечення, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та поданих раніше заявах, підтримує У випадку ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, при вирішенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, просить суд врахувати заперечення та доводи відповідача, наведені у відзиві, а також той факт, що матеріальний стан відповідача значно погіршився навіть з моменту подання відзиву. Так, загальновідомим є факт, що за останні 2 місяці ворог посилив обстріли об`єктів саме залізничної інфраструктури, значно пошкоджено та/або знищено велику кількість рухомого складу, як під час руху так і на місцях базування, зруйновано будівлі та приміщення виробничих підрозділів, в тому числі й підрозділу, в якому працював позивач. Покладення на відповідача додаткових матеріальних витрат значного розміру може призвести до унеможливлення виконання відповідачем покладених на нього безпосередніх завдань із забезпечення безпеки руху та процесу перевезення вантажів та пасажирів. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією трудової книжки та наказу (розпорядження) №244/ос від 10.06.2024, [PERSON] був звільнений з посади машиніста тепловоза виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Знам`янка» регіональної філії «Одеська залізниця Акціонерного товариства «Українська залізниця» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, ст. 38 КЗпП України (а.с.7-8). Відповідно до копії наказу (розпорядження) №244/ос від 10.06.2024 [PERSON] 14.06.2024 звільнено з посади машиніста тепловоза за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, за ст. 38 КЗпП України. Виплати, передбачені колективним договором п.4.17 8 середньомісячних заробітків (посадових окладів) згідно протоколу комісії з установлення трудового стажу на залізниці (30 р. 00 міс. 31 дн.) №14 від 10.06.2024 провести після окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця» (а.с. 8). Згідно з копією повідомлення Виробничого підрозділу локомотивного депо «Знам`янка» АТ «Укрзалізниця» від 30.05.2025, адвоката Кошеленко А. повідомлено, що починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено (а.с.9). З копії довідки від 19.06.2025 про середню зарплату за 2 місяці вбачається, що [PERSON] , машиніст тепловоза, отримував середньомісячну зарплату в розмірі 24\~044,49 грн. (а.с.11 зв.). Відповідно до копії Витягу з протоколу № Ц-54/31 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022, п.1.1.4 передбачено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, призупинено інші додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно із рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики (а.с.35). Згідно з копією повідомлення АТ «Укрзалізниця» від 06.09.2022 № Ц/3-91/1459/ЦПРОФ/30-22, роз`яснено, що після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити зазначене рішення правління до припинення або скасування режиму воєнного стану, працівники, звільнені вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, отримають суму одноразової та додаткової матеріальної допомоги, що їм належить. Протоколом №14 встановлено, що стаж [PERSON] становить 30 р. 0 м. 31 д., що дає право на отримання основної одноразової грошової допомоги в розмірі восьми середньомісячних заробітків згідно з п. 4.17 Колективного договору (а.с.36). Згідно з копією витягу з протоколу № Ц-82/63 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.10.2024, на засіданні правління ухвалили виплату одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію (включаючи додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті), яку було призупинено згідно з підпунктом 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.), відновлювати поетапно відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди працівникам АТ «Укрзалізниця», які звільнились/будуть звільнені у період з січня до грудня 2024 в порядку черговості згідно з пунктом 2 цього рішення та з урахуванням пункту 3 цього рішення (а.с.37). Відповідно до копії звіту Київської школи економіки «Звіт про прямі збитки інфраструктури від руйнувань внаслідок військової агресії Росії проти України станом на листопад 2024 року», станом на кінець 2024 року прямі збитки залізниці оцінюються в 4,3 мільярди доларів (а.с.39-41). Відповідно до копії листа АТ «Укрзалізниця» від 04.04.2025 № Ц-5-1.5-25/122-25 у зв`язку з погіршенням фінансового стану товариства та проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено (на звороті а.с.42). Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1, 4 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Представник позивача навела причини пропуску звернення до суду із позовом та враховуючи той факт, що позивач протягом тривалого часу не отримував довідки про заборгованість, суд вважає причини пропуску обґрунтованими. Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно зі статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Частиною першою статті 9 цього Закону встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Згідно зі статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до статті 13 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами. Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т. д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно зі статтею 18 КЗпП України положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить: - основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців - додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, - інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими ЦК України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, який спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19). Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-IX на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 211/7338/23 про залишення в силі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким визнано незаконним та скасовано пункт 1.1.4 протокольного рішення № Ц-54/31 Ком.т засідання правління АТ "Українська залізниця" від 14.03.2022 року у частині призупинення додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125099054). Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За таких обставин, з відповідача на користь позивача, в межах заявлених вимог слід стягнути невиплачену одноразову матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі восьми середньомісячних заробітків. При цьому суд погоджується із запереченнями відповідача, що виплаті підлягає матеріальна допомога із розрахунку середнього заробітку 24\~044,49 грн., що становить 192\~355,92 грн. Також постановою Верховного Суду України у справі №6-2807цс16 від 01.03.2017 року роз`яснено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого непередбачено чинним законодавством. При цьому суд погоджується із запереченнями відповідача щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, який має вираховується із розміру 24\~044,49 грн., та відповідно до умов ст. 117 КЗпП України за 6 місяців, що становить 144\~266,94 грн. Враховуючи, що судом було вирішено поновити позивачу процесуальний строк на звернення до суду з позовом, у задоволені клопотання представника відповідача про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на корить держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу про стягнення матеріальної допомоги у розмірі 2286,75 грн. (94,40% від 2422,40 грн.), та за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку у розмірі 1193,03 грн. (49,25% від 2422,40 грн.), а всього 3479,78 грн.

Outcome: partial