Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивачка 18.06.2025 звернулась до суду за допомогою системи «Електронний суд» із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] в сумі 8\~236,20 гривень. За змістом позовної заяви сторони мають спільну дитину - малолітнього [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з військовими діями на території України, зокрема, постійними обстрілами м.Запоріжжя керованими авіаційними бомбами, ракетами та дронами, позивачка із родиною проживає у приватному секторі на околиці міста, де поблизу немає безпечної школи. Дитина навчається дистанційно у платній онлайн-школі Альтернатива. Так, протягом 20242025 навчального року загальна сума витрат за 9 місяців становить 16 472,39 гривень. Дані витрати позивачка понесла самостійно. На прохання [PERSON] до відповідача взяти участь щодо даних витрат на утримання дитини відповідач відповів відмовою. Враховуючи наведене, із посиланням на ст. 185 СК України, оскільки відповідач бере участі в додаткових витратах на утримання сина, а саме онлайн-навчання, дані витрати наразі є неминучими, в позасудовому порядку спір між сторонами не може бути врегульований, [PERSON] просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді від 22.07.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Крім того, судом визначено строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано. Відповідач відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом, конверт із копією ухвали суду та позовної заяви з додатками вручений 19.08.2025 особисто [PERSON] , що підтверджено поштовим повідомленням та надає суду підстави для ухвалення рішення. За приписами ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. З`ясувавши обставини справи, вивчивши позовну заяву, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Під час розгляду справи судом встановлено, що за даними свідоцтва про народження (у засвідченій копії) серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 16.10.2012, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] , які перебували у шлюбі з 27.08.2011 по 12.12.2017 (веб-посилання на текст судового рішення про розірвання шлюбу в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/70610303). Дитина перебуває на утриманні матері, що підтверджено довідками, виданими на ім`я позивачки та дитини про реєстрацію місця проживання за відомостями департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 07.09.2020. Прізвище позивачки змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку із реєстрацією шлюбу із [PERSON] , що видно за даними засвідченої копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 18.05.2018. Згідно з даними акта приймання-передавання наданих освітніх послуг, складеного директором приватного ліцею «Онлайн-школа «Альтернатива» Харківської області [PERSON] та [PERSON] , виконавець передав, а замовник отримав освітні послуги з 01.09.2024 по 31.05.2025 на загальну суму 16\~472,39 гривень, сторони претензій за обсягом, якістю та термінами надання послуг один до одного не мають. Сплата грошових коштів у вказаній сумі від імені [PERSON] підтверджена наявними у матеріалах справи квитанціями. Доказів понесення певної частини вказаних витрат стороною відповідача не надано. Інші докази у справі відсутні. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормою ст.185 СК України врегульовано, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Із врахуванням часу розгляду справи, суд розглядає вимогу про стягнення додаткових витрат наперед як стягнення фактично понесених витрат. Суд виходить з того, що ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Особливі обставини за загальним правилом можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню в судовому засіданні. Так, у зв`язку із воєнним станом спільна дитина сторін навчається саме у дистанційному режимі. Стороною відповідача не доведено, що обраний з боку [PERSON] режим навчання не зумовлений крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень ст.185 СК України, або розмір витрат є непомірним для нього. Суд при розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України застосовує правові висновки, наведені у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 201/15248/16-ц, провадження № 61-4862св18, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, провадження № 61-47858св18, від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц, провадження № 61-22588св18, від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19, провадження № 61-19103св19, від 26.09.2018 у справі № 761/6933/17, провадження № 61-30007св18. Суд також наголошує, що згідно із усталеною практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства: суду та сторін (позивача та відповідача). Ця диференціація об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому за результами розгляду справи суд дійшов висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на дитину у зв`язку із онлайн-навчанням за період з вересня 2024 року по травень 2025 року у сумі 8\~236,20 гривень, що відповідає половині додаткових витрат матері дитини, тобто позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1\~211,20 гривень, від сплати якого позивачка звільнена при пред`явленні позову до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved