Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Шала Р.М. до [PERSON] , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Долинської міської ради про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 11.06.2024 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що із відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Під час перебування у шлюбі відповідач [PERSON] значно більше уваги приділяв участі в азартних іграх, аніж виконанню своїх сімейних і батьківських обов`язків. Сімейне життя, виховання сина, спілкування з ним, виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання малолітнього сина були для відповідача [PERSON] не вартими уваги, другорядними питаннями у житті. Відповідач [PERSON] спілкувався із сином [PERSON] , брав участь у його вихованні, у забезпеченні матеріальних потреб сім`ї, пов`язаних з утриманням сина лише після неодноразових звернень з цього приводу з боку позивача [PERSON] . Малолітній син [PERSON] болісно переживав відсутність уваги батька. Спільне життя позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] не склалося. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2020 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] проживали окремо, їхній малолітній син проживав разом із матір`ю [PERSON] . З часу розірвання шлюбу відповідач [PERSON] щоразу менше часу приділяв участі у вихованні свого малолітнього сина. Востаннє відповідач [PERSON] бачився із своїм сином у листопаді 2021 року. Відтоді, відповідач [PERSON] припинив будь-яке спілкування із сином, хоча йому були відомі номер його телефону та адреса проживання. Жодних перешкод для участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею йому не чинилось. Із листопада 2021 року відповідач [PERSON] жодного разу не дзвонив синові, не бачився із ним, не виявляв зацікавленості життєвими інтересами сина, незважаючи на неодноразові прохання позивача [PERSON] брати участь у вихованні сина і спілкуватися із ним. Таким чином, вказані обставини, на переконання позивача [PERSON] , свідчать про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків із виховання сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Окрім цього, відповідач [PERSON] не забезпечує сина матеріально. Згідно з листом Бахмутського міського відділу Державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області від 22.05.2024 року, на примусовому виконанні перебуває судовий наказ №219/6070/20, 2-н/219/1243/2020, виданий 31.08.2020 року Артемівським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості від 22.05.2024 року, складеним Бахмутським відділом Державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] зі сплати аліментів складає 56047,92 грн. Позивач [PERSON] зазначає, що відсутність сплати відповідачем [PERSON] аліментів за період із січня до квітня 2024 року включно, пов`язана з тим, що відповідач [PERSON] наприкінці 2023 року, з метою ухилення від стягнення органами виконавчої служби аліментів із заробітної плати на утримання сина [PERSON] , звільнився з офіційного місця працевлаштування, і відтоді працює неофіційно, без оформлення трудових відносин, отримуючи необліковану заробітну плату готівкою. Через відсутність у відповідача [PERSON] офіційного заробітку (доходу), стягнення з відповідача [PERSON] аліментів, величина яких встановлена як певна частка заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , на утримання дитини у розмірі, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, як це передбачено ч. 2 ст. 189 СК України, на переконання позивача [PERSON] , видається неможливим. Відтак, стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, можливе за умови визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України, а саме: у розмірі 6000,00 грн щомісячно. Позивач [PERSON] просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , а саме: починаючи з 10.06.2024 року і до повноліття [PERSON] , стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 6000,00 грн на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: Разом із позовною заявою на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подано заяву позивача [PERSON] про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі. Разом із позовною заявою на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подано заяву позивача [PERSON] про виклик та допит свідків. 25.11.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Шала Р.М. про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 23.01.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Шала Р.М. про зобов`язання подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 04.02.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява позивача [PERSON] , у якій вона просила проводити розгляд справи без її участі. 25.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Долинської міської ради - начальника Служби Яремій Н. про проведення судового засідання без участі представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 29.08.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов висновок третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Долинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина [PERSON] 29.09.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Шала Р.М., у якій він відмовився від виклику та допиту свідків, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення, просив судове засідання проводити без його участі. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.2024 року задоволено клопотання про виклик та допит свідків, відмовлено у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмета спору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2024 року вилучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки і піклування, та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Долинської міської ради. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.02.2025 року зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Долинської міської ради надати Висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання: - позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. - представник позивача [PERSON] - адвокат Шала Р.М. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі. - відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. - представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Долинської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подано клопотання про проведення судового засідання без участі представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.05.2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.01.2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії протоколу опитування особи за її згодою від 30.05.2024 року, [PERSON] підтвердила обставини нехтування відповідачем [PERSON] батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] . Згідно з копією характеристики учня 2-Б класу СЗШ №41 м. Львова [PERSON] , [INFO] , учень активно вивчає навчальний матеріал та виконує домашні завдання завдяки пильному стеженню та підтримці з боку матері. Матір відповідає за всі навчальні питання, організацію домашнього навчання та завжди відвідує батьківські збори. Відповідно до копії листа СЗШ №41 м. Львова від 31.05.2024 року №34, вчитель [PERSON] із батьком учня 2-Б класу [PERSON] не знайома, в школі не зустрічалась, батько збори не відвідував. Згідно з листом Бахмутського міського відділу Державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області від 22.05.2024 року, на примусовому виконанні перебуває судовий наказ №219/6070/20, 2-н/219/1243/2020, виданий 31.08.2020 року Артемівським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії розрахунку заборгованості від 22.05.2024 року, складеного Бахмутським відділом Державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області, загальний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.05.2024 року склав 56047,92 грн. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.02.2021 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.02.2021 року. Відповідно до копії висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Калуського району Івано-Франківської області Долинської міської ради від 15.07.2025 №1405, орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] . Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подана заява про ухвалення заочного рішення, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею ч. 1 ст. 164 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В контексті п. 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому, суд дійшов переконання, що є достатньо підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Проаналізувавши заявлені позивачем [PERSON] у позовній заяві доводи щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що стягнення аліментів у твердій грошовій сумі найкращим чином відповідатиме інтересам дитини, а заявлений позивачем [PERSON] розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 6000,00 грн щомісячно, які підлягають до стягнення із відповідача [PERSON] , суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У поданій позовній заяві позивач [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів і стягувати аліменти з відповідача [PERSON] у новому розмірі твердій грошовій сумі з 10.06.2024 року. При цьому, у разі зміни розміру аліментів на дитину за рішенням суду на підставі ч. 1 ст. 192 СК України, стягнення аліментів на дитину у зміненому розмірі від дня пред`явлення позову законом не передбачено. Згідно з абз. 1, абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, стягнення аліментів у новому розмірі з відповідача [PERSON] у твердій грошовій сумі з 10.06.2024 року, як про це просить позивач [PERSON] у позовній заяві, не відповідатиме вимогам закону та правовій позиції Пленуму Верховного Суду України. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне у частині встановлення терміну, з якого стягуватимуться аліменти з відповідача [PERSON] у новому розмірі у твердій грошовій сумі, задовольнити позовні вимоги частково, змінивши спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів, які підлягають стягненню, із дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, частково знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є частково достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за вимогу про позбавлення батьківських прав сплачено 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 /двадцять/ копійок судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивача відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, та позовні вимоги задоволені, то він має бути стягнутий із відповідача в дохід держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачем при поданні позову до суду понесено 2000 /дві тисячі/ гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: partial