Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

28.10.2022 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що позивач є постачальником централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню за адресою: [ADDRESS] , яку відповідачі отримують, але не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 листопада 2018 по 31 серпня 2022 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі 39912,88 грн., суму заборгованості по платі за абоненське обслуговування у розмірі 74,16 грн., інфляційні витрати у розмірі 3591,59 грн., 3% річних у розмірі 1391,31 грн, всього 44969,94 копійки, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481 гривень. 19.12.2022 року судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. 25.03.2025 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. 23.06.2025 року ухвалою суду за заявою відповідача [PERSON] скасовано заочне рішення суду від 19.12.2022 року та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 02.07.2025 року представник позивача подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2018 року по 31.08.2022 рік за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу у розмірі 39 912,88 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 591,59 грн, 3% річних у розмірі 1 391,31 грн., плата за абонентське обслуговування у розмірі 74,16 грн, а всього: 44 969,94 грн. 25.09.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов, у строки, визначені в ухвалі суду, не подали. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 03.03.2006 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20); відповідач [PERSON] , [INFO] , з 10.02.2006 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18); відповідач [PERSON] , [INFO] , з 06.02.2012 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває на обслуговуванні Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно дост.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Відповідно до ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.п.18, 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобов`язаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа кожного місяця. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] з 01 листопада 2018 по 31 серпня 2022 року складає 39912,88 грн., суму заборгованості по платі за абоненське обслуговування у розмірі 74,16 грн., інфляційні витрати у розмірі 3591,59 грн., 3% річних у розмірі 1391,31 грн, всього 44969, 94 копійки. ( а.с.7-8). Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Оскільки відповідачі не оспорювали заявлені проти них позовні вимоги, крім того не здійснювали оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість, суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача у повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved