Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» в електронній формі звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 29.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №102035191 за яким відповідачу надано кредит в розмірі 10000 грн. із визначеною фіксованою процентною ставкою за користування кредитом. Право грошової вимоги за даним договором перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги №102035191 від 14.09.2021 року, укладеного з ТОВ «МІЛОАН». Відповідач [PERSON] зобов`язання згідно умов кредитного договору належним чином не виконав, а тому станом на 14.09.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 42 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31 500,00 грн. заборгованість за відсотками, 1000,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами, яку позивач просить стягнути на його користь з [PERSON] .\~ В судове засідання представник позивача не з`явився, розгляд справи просив провести у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Представник відповідача Лукачко І.Й. подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не мав наміру укласти договір кредиту, а тільки виявив бажання дізнатися про умови укладення договору кредиту. Стверджує, що позивачем було помилково перераховано на банківську картку відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000, 00 грн., які відповідач повернув позичальнику, що підтверджується відповідними квитанціями. На обґрунтування своєї позиції, адвокат Лукачко І.Й. вважає, що позивачем неправомірно нараховані відсотки за користування кредитом, оскільки їх нарахування проводилося після закінчення строку дії договору, тобто після 13.06.2021 року. Більше того, представник відповідача Лукачко І.Й. стверджує, що позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс». Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» - Буряченко А.В. подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що доводи відповідача [PERSON] є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами з огляду на те, що відповідачу було направлено електронне повідомлення із одноразовим ідентифікатором на номер телефону, який вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит №102035191 від 29.05.2021 року, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору, добровільно погодився на визначені у ньому умови. Щодо розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №102035191 від 29.05.2021 року представник позивача вважає їх законними, позаяк у договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, заборгованість по кредиту погашена не була, тому первісним кредитором були обґрунтовано нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд із цим, представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, представник відповідача суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісним, ані перед новим кредитором представник відповідача також не надав. На спростування наведеної відповідачем інформації щодо добровільно повернених коштів, представник позивача вважає, що твердження представника відповідача не підтверджуються належними доказами, позаяк у наведених квитанціях не зазначено призначення платежу, не зазначено номер договору, за яким здійснювалося погашення заборгованості. Водночас матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач [PERSON] дотримався належного порядку відмови від споживчого кредиту, не подав письмового повідомлення про відмову від договору. Стосовно наведених представником відповідача аргументів про пропущення строків давності, представник позивача вважає, що за загальним правилом строк позовної давності за договором про споживчий кредит №102035191 від 29.05.2021 року не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнного стану, який діє на даний час. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу, на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН»\~\~ та\~\~ відповідачем\~ [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №102035191 за яким відповідачу надано кредит в розмірі 10, 000 грн. із визначеною фіксованою процентною ставкою за користування кредитом. Згідно п. 1.3. кредитного договору кредит надається строком на 15 днів з 29.05.2021 (строк кредитування). Згідно п. 1.4. кредитного договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 13.06.2021. Згідно п. 1.5.1. кредитного договору, комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно\~ п. 1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом: 1500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 1.7. кредитного договору, тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Згідно п. 2.2. кредитного договору, плата за кредитом: 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 2.2.2. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Згідно п. 2.3.1. кредитного договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк кредиту, умови його пролонгації та умови кредитування, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, інших сум, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на умовах договору. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору, що підтверджується матеріалами справи. Згідно даного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом на умовах, передбачених цим договором, однак відповідач, користуючись кредитом, всупереч умовам кредитного договору не повернув у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем, як в межах строку кредитування, так і після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Право грошової вимоги за даним кредитним договором перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги №102035191 від 14.09.2021 року, укладеного з ТОВ «МІЛОАН». Станом на 14.09.2021 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 42 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31 500,00 грн. заборгованість за відсотками, 1000, 00 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами. В силу ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» необхідно стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №102035191 від 29.05.2021 року, в розмірі 42 500,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31 500,00 грн. заборгованість за відсотками, 1000, 00 грн. заборгованість за комісійними винагородами. Суд критично оцінює доводи представника відповідача адвоката Лукачко І.Й. щодо відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем, оскільки такі аргументи спростовуються матеріалами справи, а надані відповідачем докази сплати грошових коштів є недостатніми для встановлення судом факту сплати заборгованості саме за договором про надання споживчого кредиту №102035191 від 29.05.2021 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд також критично оцінює доводи представника відповідача адвоката Лукачко І.Й. щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Суд враховує, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02 квітня 2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01 липня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору. Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року,розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Зазначену обставину підтвердив Верховний суд у справі № 212/10834/21 від 06.12.2023. Відповідно до позиції касаційного суду, у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Так, за матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладено 29.05.2021 року. Позивач звернувся з цим позовом 26.09.2025, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02.04.2020 по 30.06.2023 (до моменту скасування карантину на території України), строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а з 17.03.2022 цей строк продовжено на строк дії воєнного стану, який наразі триває. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач звернувся до суду з правом грошової вимоги до відповідача в межах строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягнення судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Пп.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на правову допомогу належать до судових витрат. На підтвердження факту надання ФОП адвокатом Міньковською Анастасією Володимирівною правничої допомоги позивачу у зв`язку із розглядом цієї справи, разом із позовною заявою до суду надані наступні документи: - детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ФОП [PERSON] від 29.07.2025 року; - договір №42649746 від 05.05.2025 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП [PERSON] ; - додаткова угода №102035191 від 29.07.2025 року до Договору №42649746 від 05.05.2025 року; За таких обставин суд вбачає підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу, що були понесені позивачем. Такі витрати є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, яким є захист права власності, гарантованого Конституцією України та Законами України. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Враховуючи зазначене, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved