Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

06.10.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області через електронний кабінет Електронного суду від представника позивача - адвоката Працевитого Г.О., надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спора - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису № 3417, вчиненого 04.09.2019 таким, що не підлягає виконанню. Позивач просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження по справі без виклику сторін. При розгляді справи застосувати правову позицію Великої палати Верховного суду в постанові від 21.09.2021 № 910/10374/17. 2. Прийняти до відома заяву Позивача про можливе подання ним в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України додаткового розрахунку судових витрат та підтвердження їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 3. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3417 від 04.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис № 3417 про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС») з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 002-16057-021112 від 02.11.2012 в розмірі 31159,00 грн. 4. Стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. 5. В разі неявки позивача або його представника в судові засідання, розгляд справи проводити без їх участі. Проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на 02.11.2012 між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 002-16057-021112, за умовами якого позичальнику було надано кредит. З мобільного застосунку «Дія» позивачці стало відомо про наявність відкритого щодо неї виконавчого провадження № [NUMBER]. Позивачка не отримувала жодних листів у яких би містилась постанова про відкриття виконавчого провадження або будь-які інші постанови по вказаному виконавчому провадженню. У зв`язку з потребою у з`ясуванні обставин та отримання кваліфікованої правової допомоги, оскільки позивачка не є фахівцем в галузі права, [PERSON] звернулась до Адвокатського Бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого», у зв`язку із чим 03.09.2025 між адвокатом та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги задля отримання інформації щодо підстав відкриття виконавчого провадження. Адвокатом було направлено адвокатський запит до приватного виконавця з метою отримання інформації щодо підстав відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. Приватним виконавцем на запит адвоката було надано відповідь, з яких було встановлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. Із змісту наданих документів було встановлено наступне: 02.11.2012 між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 002-16057-021112, за умовами якого позичальнику було надано кредит. Правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги від 09.02.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги від 09.02.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 04.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис № 3417 про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 002-16057-021112 від 02.11.2012 в розмірі 31159,00 грн. В подальшому на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки та майно боржника. 26.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», що підтверджується історією змін реєстраційної інформації. Оскільки позивачем не отримувалося жодних вимог про стягнення боргу від відповідача, відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до інформації, яка міститься на сайті «Автоматизована система виконавчого провадження», можна встановити, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком № 1172. В зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису. Враховуючи все вищенаведене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3417 від 04.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС») з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 002-16057-021112 від 02.11.2012 в розмірі 31159,00 грн. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 06.10.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленні (виклику) учасників справи. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався, жодних заяв та клопотань з процесуальних питань до суду не подав. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 02.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , укладено кредитний договір № 002-16057-021112, що підтверджується копією заяви № 002-16057-021112 від 02.11.2012 (а.с. 14). Відповідно до зазначеної заяви, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відкриває [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки, встановивши кредитний ліміт в розмірі 15000,00 грн, строк ліміту кредитної лінії 364 (календарних) дні. 04.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис № 3417, в якому звернуто стягнення із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка є боржником за кредитним договором 002-16057-021112 від 02.11.2012, який було укладено між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 193/К від 09.02.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги 09/02/2018 від 09.02.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором 002-16057-021112 від 02.11.2012 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.02.2018 по 14.08.2019. Сума заборгованості складає 30659,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11511,50 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 19147,50 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», в розмірі 500,00 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 15). 13.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 31159,00 грн на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса БРНО Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни № 3417 від 04.09.2019 (а.с. 16). 26.08.2025 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною встановлений мінімальний розмір витрат виконавчого провадження для боржника [PERSON] на загальну суму 550,00 грн. 26.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 19 -21). Відповідно до платіжної інструкції № 9798 від 13.11.2023 [PERSON] сплатила приватному виконавцю Павелків Т.Л. - 35774,90 грн, призначення платежу - стягнення за ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого документу: Виконавчий напис № 3417 виданий 04.09.2019 документ видав: приватний нотаріус БРНО Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна (а.с. 18). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок). Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, станом на 04.09.2019 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА», звернулося до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу вчинив 04.09.2019 виконавчий напис № 3417, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 3417 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними ВП ВС у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (п. 77-95). Судом достовірно встановлено, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що виходить за межі компетенції нотаріуса та свідчить про порушення нотаріусом ЗУ «Про нотаріат». Зазначені обставини є самостійною і достатньою підставою для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим інші доводи судом не оцінюються. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. вчинив виконавчий напис за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, тобто поза межами своїх повноважень в порушення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису № 3417 вчиненого 04.09.2019, таким, що не підлягає виконанню. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією № 4136-0052-6978-3325 від 06.10.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 27). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову [PERSON] , судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача, в сумі 968,96 грн, на користь позивачки. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 7000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги від 03.09.2025, додатковим договором до договору про надання правової допомоги від 03.09.2025, актом про надані послуги від 03.09.2025, рахунком від 03.09.2025 на суму 7000,00 грн, ордером на надання правової допомоги серії АР № 1264629 від 06.10.2025 (а.с. 8 - 10). Враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено повністю, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, то витрати на правову допомогу у сумі 7000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved