Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

03.04.2025 [PERSON] та [PERSON] звернулись до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Територіального управління БЕБ в Одеській області про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановами старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковником податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року, 07 травня 2010 року, 11 травня 2010 року і 21 жовтня 2010 року в рамках кримінальної справи №20120100006 накладено арешт: на квартири [ADDRESS] і [ADDRESS] , що належать на праві спільності власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки за кожним; на частки квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4824280401:08:006:0020, розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] 15 лютого 2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/19492/15-к кримінальне провадження, під час якого було накладено арешт на зазначене майно, стосовно [PERSON] , обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України, закрито в зв?язку з закінченням строків давності, а сам він звільнений від кримінальної відповідальності. Питання щодо зняття арешту на майно не було вирішено. Як вказали позивачі, накладення арешту на майно до теперішнього часу позбавляє їх права розпоряджатись майном на свій розсуд, Посилаючись на викладене, позивачі просили зняти арешти накладені: постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року на квартиру [ADDRESS] ; постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 11 травня 2010 року на квартиру [ADDRESS] ; постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 07 травня 2010 року на частки квартири [ADDRESS] ; постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 21 жовтня 2010 року на земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 4824280401:08:006:0020, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика І.Т. від 23 квітня 2010 року на будинок [ADDRESS] . Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.04.2025 відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.05.2025 ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.04.2025 скасовано, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.05.2025 позовна заява залишена без руху. 19.05.2025 надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 20.05.2025 відкрито провадження в цивільній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження у зв`язку з чим призначено підготовче засідання. 05.06.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача Територіального управління БЕБ в Одеській області Мироненко В.В. подано відзив на позовну заяву, у якому зокрема вказано, що ТУ БЕБ в Одеській області не здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320141600000000063 від 24.03.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 212 Кримінального кодексу України (далі- КК України). Моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що СУ ГУ ДФС в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320141600000000063 від 24.03.2014 за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 212 КК України, яке було зареєстровано на підставі матеріалів кримінальної справи № 20120100006, порушеної 30.01.2010. Згідно акту приймання-передачі ТУ БЕБ отримало на зберігання матеріали закритого кримінального провадження №320141600000000063. Також, слід зазначити, що пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (зі змінами і доповненнями) (далі постанова № 537) визначено територіальні органи ДПС правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів ДФС, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності. Зокрема, ГУ ДПС в Одеській області було визначено правонаступником майна, прав та обов`язків ГУ ДФС в Одеській області у відповідних сферах діяльності. ГУ ДПС в Одеській області є правонаступником ГУ ДФС в Одеській області у сферах визначених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 р. № 682-р «Питання Державної податкової служби» (зі змінами). Жодним нормативно-правовим актом не визначено Бюро економічної безпеки України правонаступником ГУ ДФС в Одеській області. На теперішній час ГУ ДФС в Одеській області не є припиненим, а його функції у процесі реорганізації виконує Голова комісії з реорганізації Головного управління ДФС в Одеській області Територіальне управління БЕБ в Одеській області не вважає себе належним Відповідачем по справі. 16.07.2025 через канцелярію суду від представника позивачів адвоката Крутій Ю.П. та позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшла уточнена позовна заява про зняття арешту. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.07.2025 уточнену позовну заяву про скасування арешту від 16.07.2025, подану [PERSON] , [PERSON] , адвокатом Крутій Ю.П. повернуто заявникам без розгляду. Витребувано у Одеської обласної прокуратури та у Територіального управління БЕБ в Одеській області належним чином завірені копії постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика I.Т. від 21.10.2010 про накладення арешту на земельну ділянку [ADDRESS] , кадастровий номер 4824280401:08:006:0020, власником якої є [PERSON] , а також копії постанови старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській області підполковника податкової міліції Малейчика I.Т. від 23.04.2010 про накладення арешту на будинок [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] з кримінальної справи № 20120100006. 24.07.2025 від Територіального управління БЕБ в Одеській області, 01.08.2025 від Одеської обласної прокуратури надійшли витребувані судом документи. 14.08.2025 від позивачів надійшло клопотання про залучення співвідповідачів. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18.08.2025 залучено до участі у цивільній справі № 945/658/25 як співвідповідача ОДЕСЬКУ ОБЛАСНУ ПРОКУРАТУРУ, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ. Встановлено відповідачам строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 28.08.2025 від Одеської обласної прокуратури надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.09.2025 продовжено Одеській обласній прокуратурі та ГУ ДФС в Одеській області встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 25.09.2025 включно. 22.09.2025\~від Одеської\~обласної прокуратури\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~де вказано,\~що Одеська обласна\~прокуратура є\~неналежним відповідачем. З`ясовано,\~що у\~провадженні Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси перебувало\~кримінальне провадження\~№ 320141600000000063\~від 24.03.2014\~за обвинуваченням\~ [PERSON] \~у вчинені\~злочинів,\~передбачених ч.\~1\~ст.\~366,\~ч.\~3\~ст.\~212\~КК України,\~яке було\~зареєстровано на\~підставі матеріалів\~кримінальної справи\~№ 20120100006,\~порушеної 30.01.2010.\~У рамках\~вказаної кримінальної\~справи постановами\~старшого слідчого\~з ОВС\~ПМ ДПА\~в Одеській\~області від\~23.04.20201\~та від\~21.10.2010\~накладено арешт\~майно [PERSON] \~та [PERSON] .\~Ухвалою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~15.02.2021\~(справа\~№ 521/19492/15-к,\~провадження №\~1-кп/521/60/21)\~обвинуваченого [PERSON] \~звільнено від\~кримінальної відповідальності\~на підставі\~ст.\~49\~КК України,\~а кримінальне\~провадження №\~3201160000000063\~від 24.03.2014\~(кримінальна\~справа №\~20120100006)\~за ознаками\~кримінальних правопорушень,\~передбачених ч.\~3\~ст.\~212,\~ч.\~1\~ст.\~366\~КК України\~ закрито,\~у зв`язку\~із закінченням\~строків давності\~притягнення до\~кримінальної відповідальності.\~Крім того,\~зазначеною ухвалою\~суду заявлений\~у кримінальному\~провадженні цивільний\~позов залишено\~без розгляду.\~При цьому\~Малиновський районний\~суд м.\~Одеси звільняючи\~15.02.2021\~ [PERSON] \~від кримінальної\~відповідальності рішення\~щодо арештованого\~майна не\~прийняв. Копію ухвали\~суду від\~15.02.2021\~направлено до\~ГУ ДПС\~у Миколаївській\~області для\~вирішення питання\~щодо звернення\~до суду\~у порядку\~цивільного судочинства,\~з метою\~відшкодування завданих\~державі збитків.\~Згідно відповіді\~ГУ ДПС\~у Миколаївській\~області від\~10.12.2024\~у [PERSON] \~станом на\~10.12.2024\~відсутній податковий\~борг,\~в зв`язку\~із чим\~відсутні підстави\~для звернення\~до суду\~із позовною\~заявою про\~відшкодування збитків.\~Ураховуючи те,\~що кримінальне\~провадження №\~3201160000000063\~закрито судом\~і [PERSON] \~звільнено від\~кримінальної відповідальності,\~підстави для\~подальшого арешту\~належного йому\~майна в\~рамках кримінального\~судочинства відсутні. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є, зокрема, особа, за заявою та/або в інтересах якої накладено арешт на майно. Проте, підставою для накладення арешту на майно [PERSON] та [PERSON] , який просять зняти позивачі у цій справі, є постанови старшого слідчого з ОВС ПМ ДПА в Одеській області, а Одеська обласна прокуратура не є ні особою, за заявою якої накладено обтяження, ні особою, в інтересах якої таке обтяження було вчинене. Таким чином, арешт на майно позивачів накладався не прокуратурою, а постановою старшого слідчого з ОВС ПМ ДПА в Одеській області, через що Одеська обласна прокуратура не є належним відповідачем, оскільки питання скасування арешту майна після направлення кримінальної справи з обвинувальним вироком, яку у подальшому розглянуто судом, до компетенції органів прокуратури не належать, а тому права позивачів прокуратурою не порушувалися. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.10.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Територіального управління БЕБ в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, ГУ ДФС в Одеській області, про зняття арешту з майна. Призначено справу до судового розгляду по суті. 14.10.2025 від ГУ ДФС в Одеській області надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що 05.08.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про перебування ГУ ДФС в Одеській області в стані припинення. В розпорядженні Комісії з реорганізації відсутні матеріали будь-яких кримінальних проваджень, оскільки починаючи з 01.01.2022 Державною фіскальною службою України припинено виконання функцій органу виконавчої влади України. За таких обставин ГУ ДФС в Одеській області не є належним співвідповідачем у справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обзязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, які за змістом відповідають доводам, викладеним в позовній заяві. Представник Територіального управління БЕБ в Одеській області Фучижи О.М. просила відмовити у задоволені позовних вимог, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник Одеської обласної прокуратури Тищенко О.О. просила відмовити у задоволені позовних вимог, з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Представник ГУ ДФС в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, в порядку, передбаченому ЦПК України. Суд, заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Як вбачається зі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 05.07.2011, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по кожному. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по кожному на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В, зареєстровано в реєстрі за номером 2214. З договору купівлі-продажу квартири від 09.01.2002, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М., зареєстрованому в реєстрі за № 22, вбачається, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 08.12.2009, виданого Виконавчим комітетом Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Земельна ділянка (реєстраційний номер: 484911948242, кадастровий номер: 4824280401:08:006:0020, площа: 0.09 га), розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , на підставі договору дарування земельної ділянки від 17.08.2009, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Біцюк Т.Є., зареєстровано в реєстрі за номером 1302. У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувало кримінальне провадження № 320141600000000063 від 24.03.2014 за обвинуваченням [PERSON] у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України, яке було зареєстровано на підставі матеріалів кримінальної справи № 20120100006, порушеної 30.01.2010. В рамках кримінальної справи № 20120100006 постановою старшого слідчого з ОВС ПМ ДПА в Одеській області Малейчик І.Т. від 23.04.2010 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що знаходиться в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . Також постановою старшого слідчого з ОВС ПМ ДПА в Одеській області Малейчик І.Т. від 23.04.2010 накладено арешт на земельну ділянку площею 900 кв.м, кадастровий номер 4824280401:08:006:0020, розташовану по [ADDRESS] , в межах Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (в рамках кримінальної справи № 20120100006). Постановою старшого\~слідчого з\~ОВС ПМ\~ДПА в\~Одеській області\~Малейчик І.Т.\~від 07.05.2010\~накладено арешт\~на \~квартири [ADDRESS] ,\~право власності\~на яку\~зареєстровано за\~ [PERSON] (в рамках кримінальної справи № 20120100006). Постановою старшого слідчого з ОВС ПМ ДПА в Одеській області Малейчик І.Т. від 11.05.2010 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що знаходиться в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] по за кожним (в рамках кримінальної справи № 20120100006). Постановою старшого слідчого з ОВС ПМ ДПА в Одеській області Малейчик І.Т. від 21.10.2010 накладено арешт на частки квартири [ADDRESS] , а також на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , право власності на які зареєстровані за [PERSON] (в рамках кримінальної справи № 20120100006). Ухвалою Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси від 15.02.2021 (справа № 521/19492/15-к, провадження № 1-кп/521/60/21) обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 3201160000000063 від 24.03.2014 (кримінальна справа № 20120100006) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України закрито, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов прокуратури Одеської області залишено без розгляду. Зі змісту мотивувальної частини ухвали суду вбачається, що [PERSON] звертався до суду із клопотанням про скасування арешту майна у зазначеному кримінальному провадженні та суд не вирішив вказане питання оскільки матеріали кримінального провадження не містили даних щодо накладення арешту на майно. Копію ухвали суду від 15.02.2021 направлено до ГУ ДПС у Миколаївській області для вирішення питання щодо звернення до суду у порядку цивільного судочинства, з метою відшкодування завданих державі збитків. Згідно відповіді ГУ ДПС у Миколаївській області від 10.12.2024 у [PERSON] станом на 10.12.2024 відсутній податковий борг, в зв`язку із чим відсутні підстави для звернення до суду із позовною заявою про відшкодування збитків. Ураховуючи те, що кримінальне провадження № 3201160000000063 закрито судом і [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, підстави для подальшого арешту належного йому майна в рамках кримінального судочинства відсутні. Також суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] звертались до Хаджибейського (Малиновського) районного суду м. Одеси з клопотанням про зняття арешту майна у кримінальному провадженні, однак ухвалою від 27.12.2024 у справі № 521/19492/15-к клопотання залишено без розгляду з підстав того, що заявнику слід звертатися з питання скасування арешту майна в порядку цивільного судочинства. Суд також враховує, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 05.05.2025 у справі № 945/658/25 ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02.04.2025, якою відмовлено у відкритті провадження на підставі того, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, скасовано, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція). Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання у конвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження. Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини. Зокрема, після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову, оскільки наявність вказаного обтяження перешкоджає позивачам вільно розпоряджатися означеним вище нерухомим майном.

Outcome: approved