Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

у червні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.07.2024-100001698 від 05.07.2024 в розмірі 10405,16 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 05.07.2024-100001698 від 05.07.2024, на виконання умов якого позичальнику надано кредит у сумі 4000 грн., строком на 98 днів, за процентною ставкою у розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом; зі сплатою комісій та неустойки за невиконання зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим має заборгованість у розмірі 10405,16 грн., яка складається з наступного: 4000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4536 грн. - проценти за користування кредитом, 149,16- комісія; 1720 грн. неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді від 03.07.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати дану справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що відповідач уклав з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №05.07.2024-100001698 від 05.07.2024, внаслідок чого отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 4000 грн. строком на 98 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки, що складає 1,35 % за 1 день користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 8447,85 грн., строк повернення кредиту 10.10.2024. Відповідачем електронним цифровим підписом Е 496 підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором №05.07.2024-100001698 від 05.07.2024, що підтверджується квитанцією iPау.uа, id операції 444581259. На підтвердження позовних вимог представником позивача подано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 05.07.2024-100001698 від 05.07.2024, відповідно до якої заборгованість відповідача за вказаним договором становить 10405,16 грн., яка складається з наступного: 4000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4536 грн. - проценти за користування кредитом, 149,16- комісія; 1720 грн. неустойка. Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором За цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-0588. Згідно з\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В силу ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 614 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоча був повідомлений про розгляд справи, та можливість подати свої заперечення стосовно позову, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Доказів належного виконання зобов`язань відповідач на час розгляду справи суду не надав. Як вбачається із матеріалів справи, 05.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 05.07.2024-100001698, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн. на строк 98 днів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1,35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Сторони погодили, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Крім того, сторони визначили комісію (плата за надання кредиту), що дорівнює 600 грн. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е496. Таким чином, суд приходить до висновку, що, позивач виконав свої зобов`язання за договором укладеним з відповідачем, видавши відповідачу кредитні кошти у сумі 4 000 грн. Відповідач [PERSON] , в порушення умов договору, своєчасно, в порядку та на умовах визначених договором, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого за нею рахується заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Разом з тим, з наданим позивачем розрахунком заборгованості, зокрема розміром процентів, суд погоджується частково, з огляду на наступне. Так, сума отриманого кредиту становить 4 000 грн., сторонами погоджено комісію, яка становить 600 грн, заборгованість по спліті якої складає 149,16. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також сторони погодили строк кредитування 98 днів, під 1,35 % за 1 один день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. При цьому суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12. 2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1 %. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин та період нарахування відсотків,Законом України «Про споживче кредитування» обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Враховуючи викладене вище, в межах строку кредитування, з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування», позивач мав право нарахувати відсотки, які не можуть перевищувати 1 % в день, які, за розрахунком суду, в загальній сумі становлять 3920 грн. (4000 грн. х 1 % х 98 дні). З огляду на викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 4 000 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 3920 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1720 грн., суд зазначає, що відповідно до п. 18\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, з огляду на викладене, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача неустойки за невиконання зобов`язань належить відмовити. Таким чином, на підставі викладеного вище, виходячи із принципів законності та справедливості, суд висновує про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №05.07.2024-100001698 від 05.07.2024 у загальному розмірі 8069,16 грн., з яких: 4000 грн. -\~заборгованість по тілу кредиту; 3920 грн. - проценти за користування кредитом, 149,16 грн. - комісія. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1\~ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 10\~405,16 грн., з яких задоволено вимоги на суму 8069,16 грн., тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1878,56 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial