Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов обґрунтовано тим, що 01.03.2021 року між ТзОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та [PERSON] \~укладено договір про надання фінансових послуг №2106024347898, «Стандартний», відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 5800, 00 грн., строком на 16 днів. 01.12.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» (первісний кредитор) відступило Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2106024347898 від 01.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] .. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2106024347898 від 01.03.2021, що укладений між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] ..\~ Станом на 01.12.2021 (дата що передувала відступленню права вимоги від ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал») загальна заборгованість за Договором №2106024347898 від 01.03.2021 року становила 52\~722,00 грн. з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5 800,00 грн., заборгованість за процентами 46 922,00 грн. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 52\~722,00 грн. з яких сума заборгованості за кредитом 5 800,00 грн. та 46 922,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», витяг з якого долучено до позовної заяви, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача по Кредитному договору №2106024347898 від 01.03.2021 в сумі 92\~759,40 грн., яка складається з: - 5800, 00 грн. сума заборгованості за кредитом; - 86\~959,40 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал»;. ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги за Договором, нарахування процентів не здійснював. Відповідачем належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувались, чим останній порушив умови Договору у зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №2106024347898 від 01.03.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 92\~759,40 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~5 800,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~86\~959,40 грн.. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором №2106024347898 від 01.03.2021 року у розмірі 66\~512, 66 грн., з яких: 5800,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 60\~712,66 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,44 грн. та понесені витратити на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою судді від 04 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 05 листопада 2025 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності на підставі ч.3\~ст.221 ЦПК України, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надіслане [PERSON] , відповідно до його зареєстрованого місця проживання, яке повернулося з відміткою «вручено особисто», також в матеріалах справи наявна розписка про повідомлення [PERSON] про судове засідання призначене на 05.11.2025. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2106024347898. Згідно з договором про надання фінансових послуг №2106024347898 від 01.03.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надала [PERSON] кредит в розмірі 5800,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі що нараховані за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Відповідно до п.1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Згідно з договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 року право вимоги за кредитним договором №2106024347898 від 01.03.2021 року перейшло від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт капітал». Відповідно до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року право вимоги за кредитним договором №2106024347898 від 01.03.2021 перейшло від ТОВ «Вердикт капітал» до ТОВ «Колект центр». Згідно з наданим позивачем розрахунків заборгованості [PERSON] має заборгованість по кредитному договору: за період з 01.03.2021 року по 28.07.2021 року\~61689,38 грн. Станом на дату початку розрахунку (01.12.2021 року) 52722,00 грн., станом на дату розрахунку (10.01.2023 року) 92759,40 грн.\~ В наданому позивачем суду розрахунку період нарахування заборгованості розпочинається з 01.12.2021 року та закінчується 10.01.2023 року В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість відповідача складає 92759,40 грн., проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив суд стягнути заборгованість в розмірі 66512,66 грн., з яких 5800,00 грн. - тіло кредиту, 60712,66 грн. проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У додатку №1 до договору «Заява анкета» зазначено, що нараховані проценти обов`язкові до сплати на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язання повернути кредит у розмірі 5800,00 грн. та проценти у розмірі 1856,00 грн. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 01 березня 2021 року. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н6. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5800,00 грн., що підтверджується довідкою, ТзОВ ФК «Вей Фор Пей», наявною в матеріалах справи. Таким чином, Договір про надання фінансових послуг №2106024347898 від 01.03.2021, підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1\~ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувались, чим останній порушив умови Договору, а тому сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складається з тіла кредиту в розмірі - 5800,00 грн. та нарахованих відсотків за користуванням кредитом у визначений договором строк. Що стосується розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором про надання фінансових послуг, суд зазначає наступне. Статтею 251 ЦК України\~встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до\~статті 251 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про надання фінансових послуг №2106024347898 від 01.03.2021 року сторони встановили строк кредитування 16 днів, тобто до 17.03.2021 року, включаючи дату отримання та повернення позики. Крім того, при підписанні відповідачем інформації щодо порядку (процедури) щодо укладення електронного договору, додатку № 1 до кредитного договору, графіку платежів, та паспорту споживчого кредиту було погоджено між Товариством та відповідачем строк кредитування 16 днів. Судом встановлено, що матеріали справи не містять додаткової угоди щодо пролонгації кредитного договору між сторонами, кредитний договір не пролонговувся. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 1856,00 грн за період з 01.04.2021 року по 17.03.2021 року, виходячи з розрахунку: 5800,00 грн (тіло кредиту) х 2% (базова відсоткова ставка) х 16 день (строк позики). Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернув кредитні кошти в повному обсязі, отримані ним на підставі договору про надання фінансових послуг № №2106024347898 від 01.03.2021 року, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7656, 00 грн, яка складається з тіла кредиту 5800,00 грн та суми заборгованості за нарахованими процентами 1856,00 грн. Водночас, слід зазначити, що відповідно до договору про надання фінансових послуг № №2106024347898 від 01.03.2021 року в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованні за фактичний строк користування кредитом (п.п. 1.4.2 п.1 Договору). П. 2.1.1.6. передбачено, що у разі продовження сторонами строку надання кредиту та строку дії договору, за згодою позичальника змінити процентну ставку за користування кредитом на період продовження. Також, Товариство має право здійснити автоматичне подовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (або за умови договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення /підписання будь-яких додаткових угод, звернень тощо (п.п. 2.1.1.11 п. 2 Договору). Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору від 01.03.2021 року матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача та погодження останнім пропозиції позичальника про це. Відтак, посилання на умови договору щодо автопролонгації строку кредиту без згоди відповідача, у випадку наявності у позичальника на дату закінчення строку кредиту заборгованості, є безпідставним. Частиною восьмою\~статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, виходячи з викладеного, встановивши погодження між сторонами умов (пункту 2.1.1.6) про продовження строку користування кредитом за згодою позичальника, яку має право погодити позикодавець; приймаючи до уваги нечіткість умов пункту 2.1.1.11 про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника; враховуючи положення\~статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», - суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 16 днів, який було визначено у пункті 1.3 договору про надання фінансових послуг № №2106024347898 від 01.03.2021 року. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13. Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм\~ЦК України, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині заборгованості за процентами. При вирішенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн. судом враховується наступне. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивача ТОВ "Коллект Центр" здійснюється адвокатським об`єднанням «Лігл Ассістанс» на підставі договору №01/07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №769 від 01.07.2025 адвокатським об`єднанням «Лігл Ассістанс» щодо усної консультації з вивчення документів (вартість 4000 грн. із розрахунку вартість години - 2000 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу (12000 грн. із розрахунку вартість години 3000 грн.) загальна вартість послуг становить 16000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд повинен ураховувати складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і витрачений адвокатом час на їх надання, а не лише дані, наведені в акті приймання-передачі наданих адвокатом послуг. Про це зазначила колегія суддів Другої судової палати ККС ВС у постанові від 7 вересня 2023 року по справі №202/8301/21. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то згідно вимог п. 3 ч. 2 \~ст. 141 ЦПК України\~стягнення інших судових витрат покладається пропорційно на обидві сторони, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1841,69 грн (7656,00*16000,00/66512,66). Згідно з ч. 1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі, а саме судовий збір за подання позову у даній справі у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то з урахуванням вимог\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в пропорційному до задоволених вимог розмірі 278,83 гривень (7656,00*2422,40/66512,66).

Outcome: approved