Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке. 29 січня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір № 169386. Цей договір про надання фінансового кредиту був укладений дистанційно: шляхом прийняття Відповідачем публічної пропозиції (оферти) Товариства та використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), надісланого на його мобільний телефон. Підписуючи договір, Відповідач підтвердив повну згоду з усіма його умовами. Згідно з умовами, Товариство надало Відповідачу кредит у сумі 2000,00 гривень на строк 18 днів із дати надання 29.01.2020 року. Головною умовою була висока стандартна процентна ставка 2% в день, що еквівалентно 730% річних. Виконання зобов`язань відбулося того ж дня: Товариство перерахувало кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн. безготівково на банківську картку Відповідача за вказаними ним реквізитами. Однак, Позичальник не виконав своїх зобов`язань. Згідно з випискою з особового рахунку, станом на 31 січня 2025 року, загальний розмір заборгованості за Договором склав 9400,00 гривень. Ця сума складається з неповерненої основної суми кредиту (прострочена заборгованість за тілом кредиту) у розмірі 2000,00 грн., а також значної суми прострочених процентів, що накопичилася до 7400,00 грн. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . В прохальній частині позову міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те що кредит не оформляв і вказаних грошей не отримував, на підтвердження надав довідку АТ «Райффайзен Банк» про наявність відкритих рахунків. Крім того, просив суд розглянути справу без участі, на підставі матеріалів, що містяться у справі. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову. Судом встановлено, що позивач на підтвердження своїх вимог надав як доказ інформаційну довідку про проведену транзакцію 29.01.2020 року о 18:46 суми 2000грн на рахунок 4149……5910 АТ «Райффайзен Банк». Однак, надана відповідачем довідка АТ «Райффайзен Банк» свідчить про те, що [PERSON] в 2020 році карткові рахунки не відкривалися. До спірних правовідносин належать застосуванню норми Глави 71ЦК України щодо правовідносин за договором позики та норми глави 47 цього кодексу щодо підстав та порядку заміни кредитора у зобов`язанні. Відповідно до частини 1статті 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. Отже договір позики є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей. Тому обов`язковою умовою укладення між сторонами договору позики має бути доведення факту передання позикодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору. З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним кредитором коштів за договором позики, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)). Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з частиною 1 статті 1077ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави (стаття 1083 ЦК України). За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно вимоги про стягнення судового збору та витрат на професійну правову допомогу також не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 1054, 1056 ЦК України та

Outcome: dismissed