Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

10 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18581 грн 10 коп., 2422 грн 40 коп. сплаченого судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 20 березня 2018 року підписанням заяви-анкети №99188662 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіль» (далі ТОВ «ФК «Профіль»), відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію ТОВ «ФК «Профіль», яка розміщена на сайті фінансової компанії casharing.com.ua. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] наданий кредит в розмір 12363 грн 00 коп., на строк до 03 березня 2022 року зі сплатою відсотків в розмірі 211,61% річних. Також, умовами договору передбачено разова комісія в розмірі 1236 грн 30 коп. На підставі видаткової накладної №0794-004652 відповідачу перераховані кредитні кошти на поточний рахунок в сумі 12363 грн. 21 грудня 2021 року згідно умов Договору факторингу №21122021 ТОВ «Профіль» відступлено право вимоги за Договором-1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу перед новим кредитором становить 18581 грн 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12461 грн 37 коп.; заборгованість за відсотками 6119 грн 73 коп. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. В свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності. (а.с.39) Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Оскільки місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] встановити не вдалося, останній повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у вказаній справі через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади в Україні за адресою: https://court.gov.ua/sud1819/. (а.с.38) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав, відзив на позовну заяву до суду також не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 березня 2021 року [PERSON] підписав заяву-анкету №99188662 на приєднання до Договору про надання позики ТОВ «ФК «Профіль», у якій містяться персональні дані відповідача, сума кредиту в розмірі 12363 грн, строк кредиту до 03 березня 2022 року, з реальною річною процентною ставкою 211,61%. Договір-1 укладено у письмовій формі. Видатковою накладною №0794-004652 від 04 березня 2021 року підтверджується, що [PERSON] перераховано на поточний рахунок [NUMBER] грн, відповідно до кредитного договору. 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №21122021, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Профіль» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Діджи Фінанс» за плату на умовах, визначених цим договором. З наданого позивачем витягу з додатку до договору факторингу №21122021 від 21 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором-1 в сумі 18581 грн 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 12461 грн 37 коп.; заборгованість за відсотками 6119 грн 73 коп. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з вказаного вище, в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та допустив заборгованість, яка, згідно з розрахунком банку, станом на день подання позову до суду складає 18581 грн 10 коп., що складається з простроченої заборгованість за кредитом 12461 грн 37 коп., заборгованості за нарахованими процентами - 6119 грн 73 коп. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме до стягнення з відповідача підлягає отримана сума кредитних коштів, а саме заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12461 грн 37 коп., та заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 6119 грн 73 коп. Отже, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ ««Діджи Фінанс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір №42649746 про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року та додаткову угоду до вказаного договору; детальний опис виконаних адвокатом робіт необхідних для надання правничої допомоги від 24 червня 2024 року; акт про підтвердження надання правової допомоги від 24 червня 2024 року. Заява про зменшення витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах відсутня, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. (квитанція про сплату №2885-1897-1860-1011 від 09 липня 2024 року). З врахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved