Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.07.2025 у справі № 753/15432/24 позовну заяву [PERSON] до Обслуговуючого кооператива «Ідея» про розірвання кооперативних угод задоволено повністю. 31.07.2025 представник позивача адвокат Таволжанський М.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн. 04.08.2025 представник відповідача адвокат Шапошнікова Т.Г. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката, фактично понесених Відповідачем, у розмірі 50 000,00 грн. Ухвалою від 05.09.2025 суд прийняв до розгляду заяви представника позивача - адвоката Таволжанського Миколи Володимировича та представника відповідача адвоката Шапошнікової Тетяни Геннадіївни розподіл судових витрат у справі 753/15432/24 за позовною заявою [PERSON] до Обслуговуючого кооператива «Ідея» про розірвання кооперативних угод. Об`єднав заяви в одне провадження, постановив розгляд заяви проводити без повідомлення сторін, відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України. Роз`яснив сторонам право подати письмові заперечення щодо заяв про розподіл судових витрат - до 15.09.2025. Вивчивши доводи, викладені у поданих представниками сторін заявах про розподіл судових витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача та про відмову у задоволенні вимог заяви представника відповідача - з таких мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Оскільки заяви стосуються лише питання про судові витрати, суд розглянув заяви без проведення судового засідання, на підставі наявних у справі матеріалів. У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувала справа № 753/15432/24 за позовом [PERSON] до Обслуговуючого кооперативу «Ідея» про розірвання кооперативних угод. Рішенням від 29 липня 2025 року позов [PERSON] до Обслуговуючого кооператива «Ідея» про розірвання кооперативних угод було задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача судові витрати в частині судового збору. В цьому рішенні Судом не було здійснено розподіл судових витрат між сторонами в частині витрат на правову допомогу. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У цій справі відповідач не заявляв клопотання про зменшення судових витрат позивачки. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як доказ, на підтвердження того, що позивачем дійсно було понесено судові витрати на правничу допомогу адвоката 31.07.2025 надано наступні докази: Акт виконаних робіт від 29.07.2025 року відповідно до Договору б/н від 17.03.2025 року про надання правової допомогу та відповідну Квитанцію про оплату послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення викладені в ч. 1, 2 ст. 28 Правил адвокатської етики. Дослідивши подані докази, суд установив, що згідно з актом від 29.07.2025 позивачем прийняті послуги адвоката з правничої допомоги за договором від 17.03.2025, які надані в повному обсязі та якісно. Квитанцією ПриватБанка від 19.05.2025 доведено фактичне понесення позивачкою витрат на оплату послуг адвоката Таволжанського М.В. у розмірі 10 000,00 грн. Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи надані представником позивачки докази з метою їх розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені у наступних постановах Верховного Суду: - Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. - Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року (п. 21), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; - Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Оцінюючи з метою розподілу судових витрат надані представником позивачки докази за критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПІК України, а також той факт, що у зв`язку зі складністю справи відповідач свої витрати на правничу допомогу оцінив уп`ятеро більше (у розмірі 50 000,00 грн), Суд вважає, що вартість наданих позивачці послуг з правничої допомоги у цій справі є співмірною зі складністю цієї справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількістю підготовлених адвокатом процесуальних документів, кількістю засідань, у яких взяв участь представник позивачки, тому витрати у розмірі 10 000,00 грн, понесені позивачкою, підлягають розподілу, і суд присуджує їй як стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Зважаючи на задоволення вимог позову повністю, витрати відповідача, понесені нам на професійну правничу допомогу - відповідно до зазначених вище норм ЦПК України відшкодуванню не підлягають. Водночас заява представника позивачки підлягає задоволенню. Із відповідача на її користь підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved