Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та обгрунтовує свій позов наступним. З 2005 року по травень 2013 року вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем. [INFO] у неї з відповідачем народилась донька - [PERSON] . З травня 2013 року, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, їх дитина залишилась проживати разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. На підставі виконавчого листа № 333/5736/14-ц від 13.11. 2014 року, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання доньки. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Комунарським ВДВС Південного МУ МЮ (м.Одеса) станом на 27.02. 2025 р. відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 129 115, 80 грн. 23 липня 2022 року вона вступила у шлюб з [PERSON] і своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». [PERSON] більше 11 років не спілкується з їх донькою, не надає матеріальну допомогу на її утримання, фактично за власною ініціативою відмовився від виконання батьківських обов`язків. На протязі цього часу [PERSON] не займається вихованням доньки, не цікавився її розвитком, здоров`ям, не відвідує навчальний заклад, в якому вона навчалась, не готує її до майбутнього життя, не дарує їй подарунки на день народження. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він категорично проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки - [PERSON] . Зазначає, що до повномасштабного вторгнення росії він сумлінно сплачував аліменти на утримання доньки за рішенням суду. У 2022 році підприємство, на якому він працює, розбомбили російські агресори, всіх працівників відправили у відпустку без утримання, а у 2024 році взагалі звільнили. Він опинився у складних життєвих умовах. В 2008 році отримав травму на виробництві, що вплинуло на його стан здоров`я та ускладнює пошуки роботи. Заборгованість по аліментам утворилась в березні 2022 року з поважної причини. На цей час він працює та сплачує аліменти і заборгованість по аліментам. Зазначає, що спілкувався з донькою, коли вона була малою. В подальшому не знав місце проживання доньки та з цієї причини не спілкувався з дитиною. На цей час вважає, що позивачка налаштовує дитину проти нього. Стверджує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою та може бути застосовано тільки тоді, коли поведінку батька не можна змінити Просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2025 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору. Протокольною ухвалою суду від 07.07.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Жидкова Л.І. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Позивач пояснила, що відповідач зовсім не прагнув до спілкування із донькою, позивач ніколи не чинила [PERSON] ніяких перешкод у спілкуванні з донькою. Між відповідачем та їх малолітньою донькою втрачений родинний зв`язок. Донька виросла і вже самостійно робить висновки. Вважає, що у відповідача було достатньо умов для того, щоб виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини. Відповідач жодного разу не цікавився її успіхами дитини в навчанні, її розвитком. Він ніколи не займався її лікуваннями та профілактикою захворювань. Матеріальну допомогу добровільно не надавав, з 2022 року припинив надавати матеріальну допомогу взагалі. Відповідач позбавив доньку батьківської турботи, якої їй не хватало та яка було їй потрібна в ранньому віці. Вважає, що у суду є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просив відмовити, вказував що не спілкувався з донькою у зв`язку з тим, що не знав де вона мешкає, до суду з приводу перешкод у спілкуванні з донькою та до органів опіки не звертався, бо не вважав це за потрібне. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Малолітня [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні пояснила, що свого батька не знає, її батьки давно розсталися. Вона спілкувалась тільки з бабусею - матір`ю батька, яка знала де вона проживає та яка привозила їй фрукти та подарунки. Батько ніколи не був присутній у її житті. Тільки в цьому році батько їй написав в соціальній мережі та запропонував зустріч. Вони зустрілись, але спілкування між ними не склалось. Між нею та батьком не має теплих відносин. її матір не заперечувала проти її зустрічі з батьком. Вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Вислухав пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідача, малолітньої дитини, відносно якої ініційовано позбавлення батьківських прав, представницю органу опіки та піклування, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). 23 липня 2022 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серія [NUMBER] ( а.с. 12) Відповідно до довідки, витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.07.1993 по теперішній час (а.с. 13). Відповідно до довідки витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] , 13.07. 2012 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18.07.2015 по теперішній час (а.с. 14). В Комунарському ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУ МЮ ( м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №46250670, відкрите 28.01.2015 щодо примусового виконання виконавчого листа від 13.11. 2014 № 333/5736/14-ц, який виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 15). Згідно витягу з характеристики на неповнолітню [PERSON] від 25.03. 2025 р. департаменту освіти і науки Лівобережного відділу освіти Запорізької гімназії № 110 Запорізької міської ради Запорізької області вказано, що адміністрація Запорізької гімназії № 110 Запорізької міської ради Запорізької області повідомляє, що [PERSON] , батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , учениці 7-А класу, за час навчання доньки в школі навчанням дитини не цікавився, в школу не приходив, батьківські збори не відвідував (а.с. 16). В характеристиці на [PERSON] , яка видана адміністрацією Запорізької гімназії № 110 Запорізької міської ради Запорізької області вказано, що [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , вітчимом і молодшою сестричкою. Мати бере участь в житті класу, допомагає в організації позакласних заходів, завжди відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує рівень навчання дитини. Батько, [PERSON] , із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся ( а.с. 17 ). Згідно відповіді на адвокатський запит від 07.04. 2025 року Медичний центр « MY Doctor» ФОП « [PERSON] » зазначено педіатром [PERSON] , що контактною особою [PERSON] , [INFO] , яка з 2013 року проживає за адресою: [ADDRESS] в декларації зазначена мама - [PERSON] . На диспансерному обліку [PERSON] не перебуває. Щеплена за віком. Регулярно проходить профілактичні огляди. [PERSON] хворіє простудними захворюваннями. На прийоми до лікаря з дитиною приходить мама. Догляд за дівчинкою належний, всі рекомендації лікаря мати виконує. Батька дитини не бачила (а.с. 19) В характеристиці ОЄББ «Новокузнецька 57» за підписом Голови ОЄББ [PERSON] , яка підтверджена сусідами : [PERSON] та [PERSON] вказано, що мати дитини [PERSON] - [PERSON] , 1987 року народження, зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , а мешкає за адресою: [ADDRESS] а всі роки проживання, а саме з 2019 року проявила себе виключно з позитивного боку. Скарг від сусідів на неї не надходило. Гр. [PERSON] проживає зі своєю сім`єю : чоловіком і двома доньками 2012 р.н. і 2022 р.н. За свідченнями сусідів відкрита, позитивна і доброзичлива людина. У неї міцна сім`я, вони з чоловіком займаються вихованням дітей. Приймають активну участь у громадському житті ОЄББ. Стосовно рідного батька старшої доньки, зі слів сусідів та консьєржа, вони не бачили спілкування і фізичної присутності поряд з донькою [PERSON] . Зазвичай дівчинка перебуває з мамою [PERSON] ( а.с. 18). Згідно заключного коментарю висновку за результатами комплексного психолого-педагогічного дослідження дитини, виконаного практичним психологом членом «Асоціації корекційних педагогів України» [PERSON] , стан [PERSON] свідчить про негативний вплив батька на її психічне здоров`я. Її страх, тривога та відсутність бажання контакту з ним є прямим наслідком його емоційної відсутності та агресивної поведінки. Найкращі умови для дитини - збереження нинішнього стабільного середовища, де вона отримує любов, підтримку та захист. Будь-які рішення щодо опіки мають ґрунтуватися виключно на принципі найвищого добробуту дитини, з урахуванням її голосу та емоційних потреб ( а.с., а.с. 20-24). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] по ВП № 46250670 станом на 27.02. 2025 p., заборгованість складає 129 115, 80 грн. ( а.с. 25). Згідно довідки про доходи ТОВ «ЗТРЗ» [PERSON] , з березня 2025 року по червень отримав заробітну плату в сумі 31238 грн та сплатив аліменти в квітні та травні 2025 року на загальну суму 5160 грн. (а.с. 46). Згідно консультативного висновку від 25.06. 2025 року КНП «Запорізька лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги ЗМР» [PERSON] був консультований щодо опікової травм, отриманої в 2008 році полум`ям. Діагноз: післяопікові гіпертрофічні рубці голови, шиї, тулуба, обох верхніх і нижніх кінцівок, сідниць. Десмогенні контрактури лівого плечового, обох кульшових суглобів з помірним порушенням функції. Рубцеві синдактилії пальців лівої кисті. Реконвалесцент опікової хвороби. Варикозна хвороба, ВРВ нижніх кінцівок. Рекомендовано: обмеження фізичного навантаження, запобігання забруднення, травматизації, сонячної інсоліції після опікових ділянок, консультація судинного хірурга для вирішення питання оперативного лікування варикозної хвороби, оперативне лікування контрактур суглобів в умовах відділення термічної травми (а.с. 47). Згідно довідки про доходи ТОВ «Запорізьки тепловозоремонтний завод» за період з квітня 2019 року по липень 2025 року, заробітна плата [PERSON] не на нараховувалась з березня 2025 року. За вказаний період [PERSON] отримав заробітну плату в сумі 211 044,99 грн, з який сплачено аліментів в сумі 54 730, 63 грн. (а.с. 47-48). Відповідно до Акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] від 25.07.2025 p., складеного працівниками відділу по Комунарському району служби у справах дітей ЗМР, дитина мешкає з матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - чоловіком матері, [PERSON] - донькою позивачки. Умови проживання дитини добрі, турботливі. Під час бесіди з дитиною [PERSON] встановлено, що [PERSON] тривалий час не спілкується, не бачиться та не цікавиться життям дитини. Тільки після звернення позивачки до суду, з`явився в житті дитини, запропонував зустріч. [PERSON] зазначила, що на зустрічі батько більше цікавився життям її матері та вітчима, погано говорив про маму, про її успіхи, досягнення говорив мало. [PERSON] не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав (а.с. 62). Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного працівниками відділу по Комунарському району служби у справах дітей ЗМР від 25.07.2025 року скласти акт за адресою [ADDRESS] не вдалося, умови проживання з`ясувати не вдалося. Зустріч з [PERSON] відбулась на вулиці біля під`їзду будинку, до дому пускати відмовився. Проти позбавлення його батьківських прав заперечує. Вважає, що колишня дружина налаштовує дитину проти нього, перешкоджає у спілкуванні з донькою. Сплачує аліменти. Бажає спілкуватись з донькою та брати участь у її житті (а.с. 63). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.09. 2025 року пояснила, що працює консьєржкою в будинку, в якому проживає позивачка з сім`єю, спілкується із всіма членами її сім`ї, має добрі стосунки з малолітньою [PERSON] , яка часто приходить до неї спілкуватись. Знає, що батько [PERSON] довгий час не спілкується з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 29.10. 2025 року пояснила, що є хрещеною матір`ю [PERSON] . Добре знає позивачку та відповідача. Зазначила, що [PERSON] не приймав ніякої участі у вихованні доньки, не цікавився її розвитком, навчанням, здоров`ям. Перешкоди у спілкуванні батька з Свою позивачка ніколи не чинила. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 28.10.2025 p., № 19.02/01.31.1360 орган опіки та піклування дійшов висновку, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням не займається, матеріальну допомогу добровільно не надавав, має заборгованість по сплаті аліментів, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, в зв`язку з чим районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування вирішила про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь- якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Частиною другою статті 171 СК України передбачено, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Як встановлено в судовому засіданні, малолітня [PERSON] майже не знає свого батька та зустрілась з ним у віці 13 років, недовгий час спілкувалась та на цей час їх спілкування знову припинилось. Батьківської любові та турботи від батька не відчуває. Заперечення відповідача в судовому засіданні про те, що йому чинили перешкоди у спілкуванні з донькою в судовому засіданні не знайшли підтвердження. Як встановлено на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, так і в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] нехтує потребами своєї доньки, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків протягом 11 років. З моменту подачі позову до суду (19.05.2025), протягом п`яти місяців відповідач не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо доньки. При чому саме під час розгляду справи в суді став погашати заборгованість по аліментам. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Зазначене у відзиві посилання на те, йому чинили перешкоди у спілкуванні з донькою нічим не підтверджені. За такий довгий час відповідач мав можливість захистити своє право на спілкування з дитиною та усунути перешкоди у цьому. Після звернення позивачки до суду з цим позовом він тільки почав спілкуватись з донькою. Посилання відповідача на стан здоров`я як на підставу утворення заборгованості із спати аліментів також не свідчить про його бажання матеріально утримувати дитину. Травма була отримана відповідачем в 2008 році. Заборгованість утворилась у відповідача у 2022 році. Відповідач не має інвалідності та мав можливість утримувати доньку. Після звернення позивачки з цим позовом, він знайшов можливість та почав сплачувати аліменти. На протязі довгого часу позивачка під час догляду за дитиною від другого шлюбу належним чином утримує доньку, не отримуючи допомоги від відповідача. Суд виснує, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини є мінімальною, зводиться лише до сплати аліментів (в примусовому порядку за рішенням суду) та зі значною заборгованістю, що є недостатньою, та що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. Також судом враховано, що відповідач на протязі 11 років не брав та не бере участі у вихованні доньки, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує достатньо матеріально, не забезпечує медичного догляду і лікування, як складову частину виховання. Зазначений висновок узгоджується з постановою Верховного суду від 26 квітня 2022 року (справа № 520/8264/19). Суд критично ставить до доводів відповідача щодо необізнаності місця проживання дитини, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями позивача та дитини, що маті відповідача - бабуся [PERSON] постійно навідувала свою онуку, привозила їй фрукти та подарунки. Отже, в судовому засіданні встановлено, що від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки - [PERSON] , відповідач - [PERSON] самоусунувся, дитина знаходиться на вихованні матері та вітчима, біологічний батько взагалі дитиною не цікавиться, не відвідує її, не цікавиться її здоров`ям, інтересами, успіхами, аліменти сплачує, але заборгованість почав погашати тільки після звернення позивачки з цим позовом, дитина почала спілкуватись з батьком тільки у віці 13 років, при цьому батьку ніхто не перешкоджав у спілкуванні зі своєю донькою. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього доньки - [PERSON] ,. [INFO] . При цьому суд враховує, що позбавлення батьківських прав не перешкоджає подальшій участі батька в житті дитини, тим паче законодавством передбачено право батьків поновити свої батьківські праві у разі зміни свого ставлення до виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач сплатила судовий забір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн, а тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved