Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є троюрідним дядьком [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви заявник вказала, що, [INFO] помер її троюрідний дядько - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 07.12.1994 року, виданого центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «ПХЗ», згідно розпорядження № 1786 від 07.12.1994 р. 29 липня 2022 року вона звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті померлого [INFO] дядька - [PERSON] до Першої кам`янської державної нотаріальної контори та просила видати їй свідоцтво про право власності на спадщину в порядку спадкування за законом та надала документи які були у неї в наявності. На день смерті спадкодавця вона та її чоловік, [PERSON] перебували в м. Красногорівка Донецької області у його батьків, куди поїхали у відпустку на новорічні свята, де перебували до 18 січня 2022 року. Коли повернулися додому то дізналися, що дядько - [PERSON] помер та його вже поховали. Інформаційною довідкою та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2022 року вихідний № 2541/02-31 до спадкової справи 760/2022 Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області їй було повідомлено, що нею не надані документи які б підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем, [PERSON] , померлим [INFO] . При перевірці в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, підтвердити родинні відносини не вдалося. Таким чином їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті - [PERSON] , померлого [INFO] та запропоновано їй звернутися до відповідного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області для вирішення вищезазначеного питання по суті. Її батьками є: батько [PERSON] та мати - [PERSON] . Батьками її тата є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , копія свідоцтва про шлюб додається до матеріалів справи та які є їй рідними дідусем та бабусею. Батьками її троюрідного дядька, [PERSON] є: батько [PERSON] та [PERSON] до шлюбу мала прізвище « [PERSON] ». Мати її померлого дядька, [PERSON] та її рідна бабуся - [PERSON] були двоюрідними сестрами. Батько [PERSON] та мати її бабусі ( [PERSON] ) - [PERSON] є рідним братом та сестрою. Її прабабка [PERSON] та її рідний брат - [PERSON] народилися в Росії, надати (витребувати) документи: свідоцтва про їх народження вона не має можливості. Також надати разом з заявою не можу наступні документи: Свідоцтво про смерть її троюрідного дядька - [PERSON] померлого; Свідоцтво про шлюб [PERSON] , [INFO] (місце народження РФ Архангельська область) та [PERSON] , [INFO] (місце народження РФ Костромська область), які уклали шлюб 23.01.1962 року в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області; Свідоцтва про шлюб її діда та бабки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , шлюб між ним зареєстрований в Україні м. Нікополь [INFO] .. Місцем народження діда та бабки також є РФ. Встановлення факту родинних відносин необхідно їй для реалізації своїх спадкових прав. Вона є єдиним спадкоємцем за законом, дядько не був одруженим, дітей не мав. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, з підстав, викладених у заяві. Представник Першої кам`янська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності, рішення просив прийняти згідно чинного законодавства. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , які кожний окремо підтвердили факт того, що [PERSON] , який помер [INFO] , є троюрідним дядьком [PERSON] , суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та стосуються сімейних відносин у зв`язку з чим підлягають розгляду відповідно до положень Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про смерть №194 від 26.01.2022 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 07.12.1994 року, виданого центральною комісією по приватизації житлового фонду ВО «ПХЗ», згідно розпорядження № 1786 від 07.12.1994 р.. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . 12 травня 2022 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №233. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00050960690 [INFO] народився [PERSON] , в м. Сіжне, Сталінська, батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00050959851, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце смерті Донецька обл., м. Сніжне. Згідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] , 31.05.1991 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №170, після укладання шлюбу присвоєно прізвища « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , 14.09.2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №194. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 грудня 2022 року вихідний № 2541/02-31 до спадкової справи 760/2022 Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] було повідомлено, що нею не надані документи, які б підтверджували родинні стосунки зі спадкодавцем, [PERSON] , померлим [INFO] . При перевірці в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, підтвердити родинні відносини не вдалося. Таким чином їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті - [PERSON] , померлого [INFO] та запропоновано звернутися до відповідного суду для вирішення вищезазначеного питання по суті. Із системного аналізу наведених документів та наданих свідками показів, вбачається, що [PERSON] є троюрідною племінницею [PERSON] . Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про прав. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, маючих юридичне значення», перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст.315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом під час судового засідання були встановлені факти та відповідні їм правовідносини, у суду немає жодних підстав ставити під сумнів обставини, викладені заявником в своїй заяві, крім того, вказані факти ніким не заперечуються. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту родинних відносин, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч.7 ст.297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved