Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулася із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» (далі ТзОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК») у якому просила суд: визнати відсутнім у Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» права іпотеки на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок літ. «А», загальною площею 369,4 кв. м., в тому числі житловою 94,1 кв.м. до житлового будинку належать: літня кухня літ. «Б,б», теплиця літ. «Г», уборна літ. «У», колодязь № 1, огорожа № 2 та земельну ділянку, площею 2 500 кв.м. , що знаходиться в [ADDRESS] з цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 1822086500:01:001:0083 на підставі іпотечного договору 03/Zkin-08 від 18 лютого 2008 року, серія та номер 1009, 1010 від 18 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію права іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 2 500 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд і кадастровим номером 1822086500:01:001:008, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 лютого 2008 року (реєстраційний номер обтяження 6614302); скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 лютого 2008 року (реєстраційний номер обтяження 6613207) на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 лютого 2008 року (реєстраційний номер обтяження 6614116) щодо земельної ділянки, площею 2 500 кв. м. з кадастровим номером земельної ділянки 1822086500:01:001:0083, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснених приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. 18 лютого 2008 року на підставі договору іпотеки № 1009 від 18 лютого 2008 року. У обґрунтування заявленого [PERSON] повідомила, що у лютому 2008 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТзОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» укладений кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит в сумі 1\~000\~000 грн поручителем за яким була [PERSON] . Разом із тим, із метою забезпечення вищевказаного зобов`язання остання передала банку в іпотеку належні їй житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 2 500 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та кадастровим номером 1822086500:01:001:0083, що розташована за цією ж адресою. У липні 2010 року у вищевказаному зобов`язанні відбулася заміна кредитора і право вимоги за вищезгаданими договорами перейшло до Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПрАТ «Дельта Банк»), а у 2013 році фізичною особою-підприємцем [PERSON] повністю виконані його зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Разом із тим, попри належне виконання останнім свого обов`язку, обтяження у вигляді іпотеки на належне позиваці майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не скасовано. Ураховуючи викладене, позивачка зауважує, що наявність цього обтяження порушує її право власності, а тому вона вимушена звернутися до суду із цим позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, від представника позивачки адвоката Сірої А.В. на адресу суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи за відсутності сторони позивача. Причини неявки інших учасників справи суду невідомі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи зазначений перебіг подій, суд уважає за необхідне здійснювати розгляд цієї справи у заочному порядку відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 18 лютого 2008 року між ТзОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладений кредитний договір № 03/К-08 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 1\~000\~000 грн зі строком повернення коштів по 16 лютого 2018 року включно (а.с. 30-33). Того ж дня між ТзОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» та [PERSON] , яка виступала поручителем за вищевказаним грошовим зобов`язанням, з метою забезпечення виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором укладений договір іпотеки № 03/Zkin-08 відповідно до якого остання передала в іпотеку житловий будинок загальною площею 369,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 2 500 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та кадастровим номером 1822086500:01:001:0083, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 1009, 1010 (а.с. 27-28). У подальшому, на підставі вищевказаного договору іпотеки раніше згаданим приватним нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості щодо заборони відчуження переданого за цим договором іпотечного майна та щодо його іпотеки і цим обтяженням присвоєні номери 6613207, 6614116, 6614302. Також із відомостей, наявних у реєстрі, вбачається, що іпотекодержателем вказаного майна є ТзОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» (а.с. 21-22). Окрім цього, 18 лютого 2008 року між сторонами зазначеного договору іпотеки підписаний акт обстеження, оцінки та передачі майна в іпотеку (а.с. 29). У період із 01 квітня 2008 року по 21 січня 2010 року на виконання умов кредитного договору № 03/К-08 від 18 лютого 2008 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] на користь ТзОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» сплачено грошові кошти в загальній сумі 768\~949,45 грн (а.с. 38-41). Згодом, у листі № CRD-05-5-2004910893 ПрАТ «ДЕЛЬТА БАНК» повідомило, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 03/К-08 від 18 лютого 2008 року (а.с. 37). У листі від 09 жовтня 2025 року № 187-60-427/25 Фонд гарантування вкладів фізичних повідомив, що АТ «ДЕЛЬТА БАНК» перебуває на стадії ліквідації. Разом із тим, за даними обліку вказаного банку заборгованість за кредитним договором № 03/К-08 від 18 лютого 2008 року повністю погашена фізичною особою-підприємцем [PERSON] у червні 2011 року (а.с. 75). IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1-2 ст. 318 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України). Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1 ст.386 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правові засади врегулювання питання іпотеки відображені в Законі України «Про іпотеку» (далі Закон). Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (ч.ч. 1-2 ст. 3 Закону). Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (ч.ч. 4-6 ст. 3 Закону). Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна, зокрема, за таких умов - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону). За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання (ч.ч. 1-2 ст. 5 Закону). Іпотека припиняється припинення основного зобов`язання (абз. 1 ч. 1 ст. 17 Закону). У постанові від 15 вересня 2022 року по справі № 910/12525/20 Велика Палата Верховного Суду зауважує, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права, що визначений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України, означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Така правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункти 5456). Окрім цього, у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. Отже, за наявності вказаних обставин власник майна не позбавлений права звернутися з вимогою, зокрема, про визнання права іпотеки відсутнім і саме такий спосіб захисту може бути належним та ефективним у спірних правовідносинах. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову із огляду на наступне. Судом установлено, що на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачка у якості поручителя за таким договором передала в іпотеку належний їй житловий будинок та земельну ділянку. Разом із тим, зобов`язання, на забезпечення якого укладався вказаний договір іпотеки, виконані позичальником достроково і у повному обсязі, а тому в силу положень абз. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека зазначеного майна є припиненою, а отже у відповідача відсутнє право іпотеки такого майна. Суд зауважує, що наявність у державних реєстрах обтяжень на підставі припиненого договору іпотеки майна позивачки є невиправданим втручанням у її право власності і унеможливлює останню повноцінно реалізувати це право, а тому вищевказані обтяження мають бути скасованими, а позов задоволений у повному обсязі. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ У порядку ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд цієї справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved