Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства, згідно якої прохав суд виключити з актового запису 2462011/00/AU/2023/265990 від 28.06.2023 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Битом Сілезького Воєводства Республіки Польща, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України. В обґрунтуванні позову вказав, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2016 по 09.05.2023. За позовом відповідача шлюб між сторонами розірвано рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.04.2023 у справі №537/494/23, яке набрало законної сили 09.05.2023. Рішенням суду було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з червня 2022 року. В той же час, [INFO] відповідач [PERSON] , у Республіці Польща народила сина [PERSON] від іншого чоловіка. Оскільки після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем до народження дитини пройшло менше 10 місяців, батьками Себастіана записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повного витягу із свідоцтва про народження виданою Сілезьким воєводством, Відділом реєстрації актів цивільного стану Битом, позначення акту 2462011/00/AU/2023/265990 від 28.06.2023. З довідки № 61317/19-536-1866 від 04.12.2024 про реєстрацію особи громадянином України, Генеральне консульство України в Кракові підтвердило той факт, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України на підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України». Однак, позивач не являється батьком дитини адже фактично припинив шлюбні відносини з відповідачем з червня 2022 року, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з вказаним позовом про оспорювання батьківства. Відомості про факт запису позивача батьком дитини відповідачки стали йому відомі, у зв`язку із тим, що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.02.2025 було відкрито провадження у справі 537/7066/24 за заявою [PERSON] про виключення відомостей про батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису 2462011/00/AU/2023/265990 від 28.06.2023 про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Битом Сілезького Воєводства Республіки Польща. В той же час, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.07.2025 у справі 537/7066/24 позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду. Таким чином, сам факт звернення відповідачки до суду із ідентичними позовними вимогами є додатковим підтвердженням того факт, що [PERSON] не являється батьком дитини [PERSON] . Положеннями статті 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, представивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. На підставі викладено позивач звернувся до суду та прохає виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.08.2025 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву де позовні вимоги визнала та прохала задовольнити. Розгляд справи прохала провести без її участі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 06.08.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №485, було зареєстровано шлюб, який в подальшому рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №537/494/23 від 04.04.2023 року, що набрало законної сили 09.05.2023 року, розірваний. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишено - « [PERSON] ». Як вбачається з повного витягу зі свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Битом, Республіки Польща №2462011/00/UA/2023/265990, від 28.06.2023 року, [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] (місце народження м. Битом, Республіка Польща). Батьком записано [PERSON] (рік народження та місце народження - дані не заповнено). Згідно із довідкою №61317/19-536-1866 від 04.12.2024 про реєстрацію особи громадянином України виданої Генеральним консульством України в Кракові, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Битом Республіки Польща є громадянином України на підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України». Позивач вказує, що не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , оскільки шлюбні відносини з [PERSON] були припинені ще у червні 2022 року, при цьому він був записаний батьком дитини оскільки дитина народилася до сплину 10 місяців після розірвання шлюбу. Відповідно до\~статті 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125 СК України. Згідно положень ч.1, ч.2 ст. 122\~Сімейного Кодексу України, д итина,\~яка зачата\~і (або)\~народжена у\~шлюбі,\~походить від\~подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду (частина друга\~статті 125 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша\~статті 126 СК України). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , народився [INFO] у м. Битом Республіки Польща, тобто після розірвання шлюбу між сторонами (рішення суду від 04.04.2023 року, яке набрало законної сили 09.05.2023 року) але до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, де батьком записано [PERSON] . Однак, суд звертає увагу, що з наданого суду повного витягу зі свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Битом, Республіки Польща №2462011/00/UA/2023/265990, від 28.06.2023 року відносно [PERSON] , вбачається лише, що батьком записано [PERSON] (рік народження та місце народження - дані не заповнено). Тобто суду достовірно не відомо на якій саме підставі були внесені відомості про батька. Частиною 3 статті 122\~Сімейного Кодексу України, передбачено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127\~СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. (частини перша статті 136 СК України). Відповідно до ч.3, ч. 6. ст. 136 СК України, оспорювання батьківства\~можливе лише\~після народження\~дитини і\~до досягнення\~нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до\~частини першої статті 123\~цього Кодексу (ч. 5. ст. 136 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно із пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття\~136\~СК\~України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно із частиною четвертою статті\~263\~ЦПК\~України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 січня 2023 року у справі № 172/1206/21 (провадження № 61-9183св22) зазначається, що за приписами ч. 5\~ст. 136 СК України\~для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2021р. в справі № 615/483/20. Аналогічні правові висновки містяться також у постанові Верховного Суду у справі № 332/1618/22 від 10.01.2024р. Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Відповідно до частин першої та другої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що в якості доказів на підтвердження вказаних у позові обставин позивач долучає копію рішенням суду про розірвання шлюбу де було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з червня 2022 року, копію повного витягу зі свідоцтва про народження дитини відповідачем [PERSON] 17.06.2023 року у Республіці Польща, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі за позовом [PERSON] про оспорювання батьківства та ухвали про залишення даного позову без розгляду. Однак, оцінюючі подані позивачем докази суд не вбачає їх достатніми, які б у повній мірі доводили відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком (позивачем), та дитиною (Себастіаном), як цього вимагає ч.2 ст. 136 Сімейного Кодексу України. При цьому, визнання позову відповідачем не може бути покладено в основу судового рішення про встановлення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Процесуальним законом дійсно передбачена можливість відповідачу визнати позов (стаття 49 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову\~суперечить закону або\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову\~і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК\~України (частини перша-третя статті\~12\~ЦПК\~України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями\~76-80\~ЦПК\~України. Зокрема, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті\~79\~ЦПК\~України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті\~80\~ЦПК\~України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті\~82\~ЦПК\~України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття\~89\~ЦПК\~України). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (згідно із частиною першою статті\~264\~ЦПК\~України). Відповідно до частини другої\~статті 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що наразі ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (див. наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v.\~russian federation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Під час розгляду справи позивач не заявляв клопотань про проведення молекулярно-генетичної експертизи для спростування його кровного споріднення із дитиною, а відповідач фактично пропонує суду ухвалити рішення про задоволення вимог щодо оспорювання батьківства,

Outcome: dismissed