Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

представник позивачки адвокат Межвінський С.Д. звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №33, а також стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 01.09.2025 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, стосунки між ними втрачені через різні погляди на життя та цінності. Вже тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім?я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер. Також у шлюбі сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір?ю та перебуває на її утримані. Вже протягом тривалого часу відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов?язків та покинув дитину з матір?ю. Відповідач не приймає участі у вихованні, утриманні, духовному та фізичному розвитку доньки та зовсім не цікавиться її життям. Позивачка повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров?ям та ніколи не перешкоджала у спілкуванні батька з донькою, а тому просить суд розлучити їх та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Представник позивачки [PERSON] адвокат Межвінський С.Д. у судовому засіданні позов підтримав повністю у частині розлучення та погодився на пропозицію відповідача щодо зменшення позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін по справі, а саме: у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи із 03.09.2025 року (тобто із дня подачі до суду цього позову) і до досягнення дитиною повноліття, а тому просив задовольнити вимоги про розірвання шлюбу між сторонами та стягнення вищевказаного розміру аліментів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] , за допомогою сурдоперекладача [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення зменшених позовних вимог не заперечив, повідомивши про його фінансову спроможність сплачувати аліменти на утримання дочки не більше, як у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, зважаючи на те, що він отримує пенсію по інвалідності, а також має інших дітей на утримання. Крім того, відповідач [PERSON] визнав іншу позовну вимогу та не заперечив щодо розірвання шлюбу із позивачкою. Заслухавши доводи представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №33, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Крім того, як встановлено, що майнового спору між сторонами не має, збереження сім`ї та примирення між ними неможливе, а шлюб існує формально. За час подружнього життя у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.02.2017). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно довідки про склад сім`ї, розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 21 серпня 2025 року №74, підтверджено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] (донька), [PERSON] (мати), [PERSON] (батько). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ч. 1 ст. 198 СК України). Частиною першою статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її розвитку та виховання. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти, приймає до уваги, що відповідно до статей 191, 200 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір`ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, а також враховуючи обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дитини, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300,00 грн, щомісячно, починаючи із 03.09.2025 року (з дня подачі до суду) і до повноліття дитини, а також оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки шлюб між сторонами розпався, примирення між ними не є можливим, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам сторін, відтак суд вважає доведеною позовну вимогу про розірвання шлюбу між сторонами. Більше того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання про часткове задоволення цього позову. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial