Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач, ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ», звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 13075995 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 10.01.2022 в загальній сумі: 5 780,00 грн, яка складається з 5 270 грн - сума боргу за надані послуги по Договору та 510 грн - штрафні санкції; витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.01.2022 між ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» та [PERSON] укладено договір № 13075995 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони. Відповідно до умов договору, ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» надавав обраний [PERSON] перелік послуг визначених п.1.3. договору а саме: п.п. 1.3.1. договору: «Охорона об`єкта - здійснюється ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації, яка встановлена на об`єкті [PERSON] та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання охоронної сигналізації, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на об`єкт»; п.п. 1.3.2. договору: «Реагування на сигнал «тривога» - здійснюється ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» шляхом забезпечення негайного виїзду групи швидкого реагування на спрацювання технічних засобів тривожної сигналізації при виклику [PERSON] або її уповноваженою особою, з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання тривожної сигналізації, та при необхідності - забезпечення підтримання порядку на об`єкті». Послуги надаються за адресою: [ADDRESS] . Вартість обраних Сосніною О.Г. послуг складає 510,00 грн за один місяць їх надання. Оплата за договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться [PERSON] щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Водночас, відповідно до п. 3.2.14. Договору [PERSON] зобов`язана своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» згідно умов договору. Згідно підпункту 1 п. 4.1.1. Договору ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» має право тимчасово не надавати послуги якщо [PERSON] має заборгованість по оплаті. Крім того, п.п.8.1.-8.2. договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії договору. З моменту підписання договору [PERSON] періодично допускалось прострочення оплати за звітний місяць в яких надавались послуги. Проте з вересня місяця 2022 року та до 24 липня 2023 року (включно) [PERSON] взагалі не здійснено жодної оплати, у зв`язку з чим в останнього утворилась істотна заборгованість перед ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ», за отримані по договору послуги. Позивач звертає увагу на той факт, що відповідач міг в любий час призупинити або розірвати дію договору повідомивши його в любий зручний час, в телефонному режимі. Позивач протягом всього періоду за який не було оплати за надані послуги, намагався в досудовому порядку встановити контакт з відповідачем для досудового врегулювання, але всі спроби не мали успіху, оскільки останній не відповідав на дзвінки та не реагував на смс-повідомлення про сплату боргу. В зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення-вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором, сплату грошових коштів. Проте, відповідач так і не виконує грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг. Станом на дату подачі позову загальна сума боргу по договору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 5 780,00 грн. 07.05.2024 ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи і визначено відповідні строки. Копію вказаної ухвали відповідач не отримав, а конверт з вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 10.05.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було. Таким чином, суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.01.2022 між ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» та [PERSON] було укладено договір № 13075995 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони. Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості які ним обрані, в порядку та на умовах визначених цим договором. Обумовлений сторонами обсяг послуг та їх вартість вказується в додатку 1 до даного договору та являється його невід`ємною частиною. Згідно додатку №1 до договору відповідачем обрано перелік послуг та визначено їх вартість, яка становить 510,00 грн на місяць. Відповідно до п. 2.1 договору, вартість обраних замовником послуг, згідно переліку викладено в п. 1.3 визначається сторонами у додатку № 1 до даного договору. Згідно п. 2.3 договору, оплата за договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на наданий виконавцем розрахунковий рахунок щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Згідно п. 5.1.1 договору, за несвоєчасну оплату наданих виконавцем послуг протягом календарного місяця, замовник зобов`язується оплатити штрафні санкції у розмірі 100 %, вартості послуг виконавця, зазначених в п. 2. Додатку № 1 до Договору, а саме 510 грн. Позивач вказує що надав відповідачу відповідні послуги в повному обсязі, однак, відповідач, в порушення умов договору, не виконує покладені на нього зобов`язання у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги, яка станом на квітень 2024 становить 5 780 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. 14.02.2024 ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» направило на адресу відповідача повідомлення вимогу про неналежне виконання зобов`язань за договором та сплату грошових коштів, яка залишилась без належного реагування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У відповідності до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 978 ЦК України встановлено, що за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За таких обставин, ПП «ОХОРОНА-ШЕРИФ» правомірно звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, оскільки позивач виконав умови договору № 13075995 про надання послуг, в той же час, відповідач в порушення умов договору своєчасно не здійснив оплату за надані послуги, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, відповідно до якого відповідач має заборгованість по договору № 13075995 у розмірі 5 780 грн. Надані позивачем розрахунки не оспорюються відповідачем, він не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, чи докази, які мали б спростувати викладені у позові розрахунки та факт неналежного виконання договірних зобов`язань відповідачем. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 028» про стягнення заборгованості є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду із цим позовом, у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved