Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: - стягнути з відповідача на його користь борг з нарахованими процентами згідно ст. 1048 ЦК України та 3% річних та інфляційних витрат за прострочений період в розмірі: 2658399,76 грн.; 49559, 24 доларів США, що еквівалентно 2061168,79 грн. 79 коп. Позов мотивований тим, що 14.02.2022 року [PERSON] виступаючи позикодавцем передав [PERSON] , що виступав позичальником грошові кошти в сумі 1565000,00 грн. та 31500,00 доларів США. Тобто вказує, що між сторонами було укладено договір позики. На підтвердження укладення вказаного договору та передачі грошових коштів позичальником було оформлено письомову розписку. Відповідач зобов`язався повернути борг відповідно до розписки, через три місяці з моменту заявлення вимоги на повернення. Вимогу про повернення коштів позивач направив відповідачу 25.11.2023 року, відповідно строк повернення позики настав 25.02.2024 року, проте відповідач проігнорував вказану вимогу, грошові кошти не повернув. У зв`язку із вищевикладеним позивач просить стягнути основну суму боргу у розмірі 1565000,00 грн. та 31500,00 доларв США, відсотки відповідно до ст.ю 1048 ЦК України у розмірі 853861,02 грн. та 17186,34 дол. США за період з 14.02.2022 року по 28.01.2025 року, 3% річних у розмірі 43368, 03 грн. та 872, 90 доларв США за період з 26.02.2024 року по 31.12.2024 року та 196170,71 грн. інфляційних втрат за період з 01.03.2024 року по 28.01.2025 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2025 року у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи залишено без задоволення. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.07.2025 року у справі закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи залишено без задоволення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строк позовної давності, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що 14.02.2022 року віддав гроші відповідачу і вони домовились, що в разі потреби відповідач поверне відразу грошові кошти, проте через 10 днів почалась війна, і ні хто не думав про кошти. Згодом десь у червні 2022 року позивач зустрів відповідача і вони домовились, що відповідач частинами буде повертати борг, однак повертав його в малих сумах, що розлютило позивача, і останній був змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що відповідач є його директором, а позивач його дядьком, яких він познайомив та всі питання з приводу грошей вони вирішували між собою. Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного.Судом встановлено, що відповідно до розписки від 14.02.2022 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 1565000,00 грн. та 31500 доларів США., які віе зобов`язався повернути після 3-ьох місяців з моменту вимоги про повернення грошових коштів. Зазначена обставина підтверджуються наявною в матеріалах справи розпискою, яка містить особистий підпис відповідача. 25.11.2024 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] адреса: [ADDRESS] було направлено вимогу про повернення грошових коштів. Проте, зобов`язання щодо повернення грошових коштів відповідач до даного часу не виконав в повному обсязі. Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, [PERSON] повернув частину боргу, а саме: 70882,15 грн. Окрім того, відповідач передав позивачеві в рахунок погашення боргу матеріальні цінності (спортивне спорядження та одяг) на загальну суму 442263,42 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Так в ході розгляду справи, відповідач підтвердив що між сторонами виникли правовідносини з грошових зобов`язань, при цьому вказавши, що не очікував, що відбудеться військова агресія російської федерації проти України, також зазначив, що сторони домовились, що відповідач буде повертати борг - товаром. Так судом встановлено, що 14.02.2022 року [PERSON] підписана розписка про отримання ним від позивача борг у сумі 31500,00 доларів США та 1565000,00 грн., які він зобов`язується повернути через три місяці від вимоги позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 14.02.2022 року підлягають частовому задоволенню з врахуванням сплачених відповідачем грошових коштів в рахунок погашення боргу, а саме у розмірі 1 051 854, 43 грн. та 31500, 00 доларів США. Щодо стягнення процентів за розпискою від 14.02.2022 року в сумі 853861.02 грн. за період, вказаний позивачем у поданій позовній заяві, а саме з 14.02.2022 року по 28.01.2025 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата ВС у постанові № 310/11534/13-ц зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Також, Велика Палата ВС наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС, також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Відповідно положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів за час користування грошовими коштами відповідно до рівня облікової ставки Національного банку України можуть бути задоволенні лише в межах строку дії договору з 15.02.2022 року по 25.02.2024 року включно. Згідно даних Офіційного інтернет-представництва НБУ облікова ставка НБУ склала з 15.02.2022 по 02.06.2022 року (108 днів) - 10,0% річних; з 03.06.202 по 27.07.2023 року (420 днів) - 25,0%; з 28.07.2023 по 14.09.2023 року (49 днів) - 22,0%; з 15.09.2023 року по 26.10.2023 року (42 днів) - 20.0%; з 27.10.2023 по 14.12.2023 року (49 днів)- 16.0%; з 15.12.2023 по 25.02.2024 року (73 дня) -15,0%. Отже, проценти за позикою від 14.02.2022 року складають 655360, 20 грн., а саме: (1565000,00 грн. х 10%): 365х108= 46306,85 грн. + (1565000,00 грн. х 25%): 365 х 420= 450205,48 грн. + (1565000,00 грн. х 22%): 365 х 49= 42221,09 грн. + (1565000,00 грн. х 20%): 365 х 42= 36016, 44 грн. + (1565000,00 грн. х 16%): 365 х 49= 33615, 34 грн. + (1565000,00 грн. х 15%): 365 х 73= 46950, 00 грн. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ за період з 14.02.2022 року по 28.01.2025 року у розмірі 17186, 34 доларів США. Судовим розглядом встановлено, предметом договору позики окрім гривні були кошти в іноземній валюті - доларах США, а розмір процентів сторонами не був визначений. Облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів, за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період ,не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні. Висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, міститься у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16. У разі отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання, як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбуваєтьсяу разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Вказаний висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16 (провадження № 14-465цс18), у постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 757/27034/19-ц (провадження № 61-2413св22). За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України процентів від суми позики на рівні облікової ставки НБУ в доларах США є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних за період з 26.02.2024 року по 28.01.2025 року у розмірі 43368, 03 грн. та 872, 90 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором. В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18, зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Таким чином, нарахування 3 % річних, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, можливе виключно у разі порушення грошового зобов`язання, а саме неповернення коштів у визначений строк. Як вже зазначалось, між сторонами 14.02.2022 року укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав у борг грошові кошти у розмірі 31500, 00 доларів США та 1565000,00 грн., які зобов`язався повернути через три місяці з моменту заявлення вимоги про повернення. Вимогу про повернення коштів позивач цінним рекомендованим листом направив на адресу відповідача 25.11.2023 року, тобто строк повернення боргу настав 25.02.2024 року. Також, як встановлено судом відповідач повернув частину боргу, що підтвердив сам позивач, а саме: матеріальні цінності на загальну суму у розмфірі 442263, 42 грн., та: 07.07.2022 року - 265,00 грн.; 15.07.2022 року - 356,96 грн.; 20.07.2022 року - 115,00 грн.; 29.07.2022 року - 126,00 грн.; 05.08.2022 року - 385,00 грн.; 15.08.20202 року 0 290, 00 грн.; 15.08.2022 року - 330,00 грн.; 15.09.2022 року - 445,00 грн.; 12.01.2023 року - 6228,19 грн.; 18.06.2024 рок у- 2000, 00 грн.; 24.06.2024 року - 2000,00 грн.; 28.06.2024 року- 2000,00 грн.; 02.07.2024 рок у- 2900,00 грн.; 18.07.2024 рок у- 5000,00 грн.; 18.09.2024 рок у- 8557, 00 грн.; 08.10.2024 року - 8600,00 грн.; 24.12.2024 року - 20000,00 грн. Позивач, нараховуючи 3% річних за період з 26.02.2024 по 28.01.2025, на вищевказане не звернув увагу та не врахував частину повернутого боргу при зверненні до суду, а тому, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що 3% річних на борг у гривнях підлягають стягненню за наступним розрахунком. Розрахунок 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України розраховується за формулою:[Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Суд звертає увагу, що стороною позивача наголошено суду, що відповідач частково погасив борг, проте останнім не надано будь-яких доказів, за який період відповідачем повернено частину заборгованості у розмірі 442263, 42 грн., шляхом передачі матеріальних цінностей на вказану суму, а тому судом здійснюється нарахування 3% річних на залишок боргу враховуючи сплачені кошти у розмірі 442263, 42 грн. та сплачені кошти за період з 07.07.2022 року по 12.01.2023 року у розмірі 8541,15 грн., що в загальному розмірі становить 450804, 57 грн. та становить з подальшим врахуванням часткових виплат в погашення боргу відповідачем за період часу з 24.06.2024 року по 24.12.2024 року. Період розрахунку: з 26.02.2024 року - 17.06.2024 року становить 113 днів. [Проценти] = 1114495.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 450804, 57 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 113 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 10351,07 грн. Період розрахунку: з 18.06.2024 року - 23.06.2024 року становить 6 днів. [Проценти] = 1112495.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 2000.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 6 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 548, 62 грн. Період розрахунку: з 24.06.2024 року -27.06.2024 року становить 4 дня. [Проценти] = 1110495.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 2000.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 113 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 365.09 грн. Період розрахунку: з 28.06.2024 року - 01.07.2024 року становить 4 дня. [Проценти] = 1108495.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 2000.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 4 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 364.43 грн. Період розрахунку: з 02.07.2024 року - 17.07.2024 року становить 16 днів. [Проценти] = 1105595.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 2900.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 16 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1453.93 грн. Період розрахунку: з 18.07.2024 року - 17.09.2024 року становить 62 дня. [Проценти] = 1100595.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 5000.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 62 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5608.51 грн. Період розрахунку: з 18.09.2024 року - 07.10.2024 року становить 20 днів. [Проценти] = 1092038.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 8557.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 20 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1795.13 грн. Період розрахунку: з 08.10.2024 року - 26.11.2024 року становить 50 днів. [Проценти] = 1080764.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 11274.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 50 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4441.50 грн. Період розрахунку: з 27.11.2024 року - 23.12.2024 року становить 27 днів. [Проценти] = 1072164.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 8600.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 27 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 2379.33 грн. Період розрахунку: з 24.12.2024 року - 28.01.2025 року становить 36 днів. [Проценти] = 1052164.43 (сума боргу з врахуванням частковї сплати у розмірі 20000.00 грн.) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 36 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3113.25 грн. Всього сума нарахованих трьох процентів річних за період з 26.02.2024 року по 28.01.2025 року становить 30420, 86 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині суд вважає відмовити у зв`язку із недоведеністю. Разом тим, суд зазначає, що суд розраховував період нарахування 3% річних з кінцевою датою 28.01.2025 року, оскільки позивачем заявлено вказану вимогу саме до 28.01.2025 року, а тому суд не вправі виходити за межі позовних вимог. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних за боргом в доларах США в сумі 31500 за період з 26.02.2024 по 28.01.2025 року (визначену позивачем дату) прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики склало 328 днів, а тому є обґрунтованою вимога про стягнення трьох процентів річних в сумі 872, 90 доларів США (31500 доларв США х 3,000%/100%х 338: 365). Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 196170,71 грн. суд зазначає наступне. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012). У період з 01.03.2024 року по 28.01.2025 року індексація на суму 1 052 164,43 грн [Сукупний індекс інфляції] = 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% ? 100,60% ? 101,50% ? 101,80% ? 101,90% ? 101,40% ? 101,20% = 112,535% (за період Березень 2024 - Січень 2025) [Інфляційні нарахування] = 1 052 164,43 грн (сума боргу) ? 112,535% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 1 052 164,43 грн (сума боргу) = 131 887,44 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь відповідача, а отже суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Щодо застосування строків позовної давності за заявою представника відповідача. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно дост. 261 ЦК Українипочаток перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК Українивизначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Частини третя та четвертастатті 267 ЦК Українипередбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Як встановлено судом спірна розписка датована 14.02.2022 року, одна строк повернення позики 25.02.2024 року, після трьох місяців з моменту заявлення вимоги позивача на повернення боргу. [PERSON] звернувся з позовом до суду 05.03.2025 року, таким чином останнім позов подано в межах позовної давності і підстав для її застосування у даному спорі судом не встановлено. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають до частвокого задоволення.

Outcome: partial