Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Орган опіки та піклування Петропавлівської селищної ради в особі служби у справах дітей Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] виданий 1238 від 01.08.2024 року) зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але фактичного місця проживання немає. Мати [PERSON] , [INFO] , померла (свідоцтво по смерть серія [NUMBER] від 05.07.2024 року видане Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області). Малолітній [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петропавлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.02.2025 року). Відповідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), тому рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради від 29.07.2024 року №183 малолітньому [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини-сироти. Згідно ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19.09.2024 року було призначено судово-генетичну експертизу щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] , [INFO] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 року справа №186/1403/24 провадження № 2/0186/759/24 було визнано [PERSON] , [INFO] , рідним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . На підставі рішенням виконавчого комітету Шахтарської міської ради від 05.02.2025 року № 35 «Про втрату малолітнім [PERSON] , [INFO] , статусу дитини-сироти» знято з первинного обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Службою у справах дітей Петропавлівської селищної ради 07.02.2025 року було з`ясовано, що [PERSON] , батько малолітнього [PERSON] , прописаний за адресою: [ADDRESS] , постійного місця проживання немає, тому обстежити умови проживання не можливо. У своїй заяві від 07.02.2025 року повідомив, що є безробітнім та забрати малолітню дитину не має можливості. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . У зв`язку зі зміною прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] » повторно видано свідоцтво про народження малолітньої дитини (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Петропавлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.02.2025 року). Відповідно до наказу служби у справах дітей Петропавлівської селищної ради від 20.02.2025 року № 5-од малолітній [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштований в родину знайомих. Представник позивача органу опіки та піклування Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області просить суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). У судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00047549054 від 18.10.2024 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька малолітнього [PERSON] було внесено відповідно до заяви [PERSON] на підставі ч.1 ст.135 СК України. Рішенням Першотравенськ ого міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Органу опіки та піклування виконкому Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа: Петропавлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства задоволено та визнано [PERSON] , [INFO] , уродженця: м. Першотравенська Дніпропетровської області, рідним батьком: [PERSON] , [INFO] , та зобов`язано Петропавлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та внесено зміни до актового запису №59 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зроблений 22.08.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вказавши в графі батько дитини: « [PERSON] , громадянин України», та змінивши прізвище дитини на: « [PERSON] ». Рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №35 від 05.02.2025 року, було визнано малолітнього [PERSON] , [INFO] , таким що втратив статус дитини-сироти. Відповідно до заяви [PERSON] поданої начальнику служби у справах дітей Петропавлівської селищної ради, у зв`язку з тим, що він не має можливості забрати сина [PERSON] , [INFO] , оскільки не має постійного місця проживання та місця роботи, тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина. 19.02.2025 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 29.11.2024 року, повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , де батьком дитини зазначено [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 11.03.2025 року, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею ст.150 Сімейного Кодексу України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання і розвитку дитини. Згідно ст.164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами є факти, якщо батьки : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3)жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. дитини, За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього на користь закладу, в якому буде перебувати дитина, або на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 04.04.2025 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved