Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з відповідачки заборгованість за теплову енергію в розмірі 90500,14 гривень, яка виникла станом на 01.11.2024 року, посилаючись на те, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] та споживачем теплової енергії, однак в зв`язку з невиконанням своїх обов`язків по сплаті наданих їй послуг, порушуються права комунального підприємства, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 3028 гривень. Представник позивача надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Сігнаєвський А.О. надав до суду відзив в якому зазначив, що [PERSON] визнає позовні вимоги частко в розмірі 7478,62 грн. за період з 16.11.2023 по 01.11.2024 (з моменту реєстрації її права власності), також просив застосувати строки позовної давності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої\~статті 247 вказаного Кодексу\~не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судом, комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS] . Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані відповідачу послуги з теплопостачання. Згідно реєстру нарахувань та оплат по абоненту за особовим рахунком № [NUMBER] нарахована заборгованість станом на 01.11.2024 року в розмірі 90500,14 гривень. Згідно інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~від 05.08.2024,[PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , право власності зареєстровано 16.11.2023 при цьому вказаної квартири належить відповідачці на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , видане 19.12.2002 року, а інша частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер:471, видане 16.11.2023. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша\~статті 5 ЦПК України). Відповідно до статей\~66,\~67,\~162 ЖК України\~за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п. 6, 13\~ст. 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (п. 5\~ст.1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до частини першою\~статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1, пунктом 5 частини 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено право споживача, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та відповідний обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до\~статті 322 ЦК України\~на власника покладається тягар утримання майна. Відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву просила застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності. Статтею 257 ЦК України\~встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Представником позивача не надано доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин. При таких обставинах та з огляду на те, що останній платіж за особовим рахунком № [NUMBER] був здійсненни в 2017 році, а позивач звернувся до суду 10 березня 2025 року та заявлено до стягнення заборгованість станом на 01 листопада 2024 року,\~суд вважає,\~що в\~даному випадку\~необхідно застосувати\~строк позовної\~давності та\~стягнути заборгованість\~за теплову\~енергію за\~період з\~березня 2022\~року по\~листопад 2024\~у розмірі\~16671,28 гривень. Щодо доводів представника відповідача, що [PERSON] до реєстрації права власності спірної квартири, тобто до 01.09.2023 не була власником спірної квартири і не повинна проводити оплату в період до 01.09.2023, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до свідоцтва про\~право власності,\~серія та\~номер: [NUMBER] ,\~видане 19.12.2002\~року відповідачці\~з 2002\~року належало\~ частина\~спірної квартири,\~а в\~подальшому при\~прийнятті спадщини\~в 2023\~році до [PERSON] , яка спадкоємця перейшли не тільки права, але й обов`язки спадкодавця, включаючи всі борги.\~Тобто відповідачка успадкувала як частину квартири [ADDRESS] , так і зобов`язання померлого. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги щодо стягнення судового збору також підлягають задоволенню.

Outcome: partial