Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення в порядку суброгації виплаченого страхового відшкодування з [PERSON] в сумі 54181,90 грн та з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» в сумі 127400,00 грн. Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 19.05.2022 приблизно о 19.00 год. на ділянці автодороги сполученням «Татарів Кам`янець- Подільський» в с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області в напрямку смт. Ворохта, 26км+480 км. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «FORD ESCAPE», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2024 [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника «FORD ESCAPE», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , були застраховані ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Акцептом (індивідуальна частина) Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.167122 року та Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021. Власник пошкодженого автомобіля «FORD ESCAPE» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового від 23.05.2022. Дана заява була розглянута пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі висновку №АВ-72 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 12.07.2022, страхового акту № 18715/1 та розпорядження № 18715/1/1 на виплату страхового відшкодування, ПРАТ «СК «ПЗУ» Україна здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «FORD ESCAPE» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] в розмірі 181581,90грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 00080269 від 02 серпня 2022 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2108» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , була застрахована в Страхова компанія "ЕТАЛОН" полісом ОСЦПВВНТЗ № АР2720171 з лімітом відповідальності за шкоду майну у розмірі 130\~000,00грн. та франшизою у розмірі 2600,00грн, а тому ПРАТ «СК «ПЗУ» звернулось до СК "ЕТАЛОН" із вимогою в порядку суброгації №23976/18715/1, проте станом на день подання позовної заяви будь-якої вмотивованої відповіді не отримало, страхове відшкодування не сплачено. Посилаючись на положення ст.ст.1166, 1194 ЦК України, ч.2 п.12.1 ст. 12, п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач вважає, після виплати страхового відшкодування потерпілій особі в сумі 181581,90 грн, він отримав право зворотної вимоги (регресу) на стягнення із [PERSON] , як особи відповідальної за заподіяні збитки в сумі 54181,90грн. та страховика винної особи (суброгація) у сумі 127400,00грн. Також зазначає, що строк звернення з позовом до суду, позивачем не пропущено, оскільки згідно п.19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного стану, строки визначені ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжені на строк його дії. А тому, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Верховинського районного суду від 13.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 30.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про закриття провадження у справі. В судовому засіданні 30.10.2025, представник позивача Сечко С.В. позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Поштові відправлення, що надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, що зазначена в позовній заяві та адресою зареєстрованого місця проживання згідно відповіді з ЄДДР №1668402 від 14.08.2025, не вручені відповідачу, та повернулися до суду з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, а тому, в силу положень ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Відповідач ПАТ "Страхова компанія "ЕТАЛОН" явку представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Попередньо, від представника відповідача ПАТ "Страхова компанія "ЕТАЛОН" 29.08.2025 через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі та про відмову у позові внаслідок спливу позовної давності. Зокрема, заява про застосування позовної давності мотивована тим, що ДТП трапилася 19.05.2022, а позовна заява подана до суду 12.08.2025, тобто з порушенням 3-річного строку позовної давності встановленого ст.261 ЦПК України. В позовній заяві стороною позивача не заявлено вимоги про поновлення процесуальних строків, а також не наведено жодних обставин пов`язаних із запровадженням на території України воєнного стану, що перешкоджали б позивачу реалізувати свої права у визначений законом строк. А тому, просить в задоволенні позову до ПАТ "Страхова компанія "ЕТАЛОН" відмовити. А тому, оскільки у відповідності до положень ст.223 ЦПК України у суду відсутні перешкоди для розгляду справи у відсутності учасників справи, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідачів. У відповідності до положень ч.2 ст.244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення у справі було відкладено на 06.11.2025 о 09год 30хв. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 82 ч.5 ЦПК України обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що 19.05.2022 приблизно о 19.00 год. на ділянці автодороги сполученням «Татарів Кам`янець-Подільський» в с.Кривопілля Верховинського району Івано-Франківської області в напрямку смт. Ворохта, 26км+480 км. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «FORD ESCAPE», реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18.12.2024 [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирок суду набрав законної сили. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт і таким, що не підлягає доказуванню в даному провадженні, щодо обставин та місця заподіяння шкоди внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та що така шкода заподіяна саме внаслідок дій відповідача [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , інформації наданої РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 06.07.2021 за №31/9/2217 (а.с.24) власником транспортного засобу автомобіля марки «FORD ESCAPE» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] є [PERSON] . З Акцепту (індивідуальна частина) Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.167122 року та Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «FORD ESCAPE» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», строк дії договору становить з 00 год 00 хв 02.07.2021 по 24.00 год 01.07.2022, страхова сума на транспортний засіб 442783,00 грн (а.с.13-23). 23 травня 2022 року, [PERSON] , який на момент дорожньо-транспортної пригоди був водієм автомобіля марки «FORD ESCAPE» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового та надав пояснення до заяви про настання випадку, що має ознаки страхового (а.с.26-27). Згідно з висновком №АВс-72 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 12.07.2022, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля Ford Escape SEL, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 19.05.2022 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання цього дослідження становить 890871,49 грн. Ринкова вартість легкового автомобіля Ford Escape SEL, реєстраційний номер [NUMBER] на момент його пошкодження складає 431910,36 грн. Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля Ford Escape SEL 1,5i реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 19.05.2022 у результаті ДТП, визначається рівною ринковій вартості на момент пошкодження і становить 431910,36 грн (а.с.28-37). Відповідно до страхового акту №18715/1 за страховим випадком, що мав місце 19.05.2022, ухвалено рішення відшкодувати збитки на підставі умов договору страхування та провести виплату страхового відшкодування в розмірі 181581,90грн (а.с.46). На підставі розпорядження №18715/1/1 на виплату страхового відшкодування та платіжного доручення №00080269 від 02.08.2022, [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування за договором АМ.167122 від 02-07-201 №0080269 в сумі 181581,90грн (а.с.46 зворот-47). З Витягу полісу №АР2720171 централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що даний поліс є діючим станом на 19.05.2022, франшиза 2600,00грн, ліміт за шкоду майну 130000,00грн, страховик Страхова компанія «ЕТАЛОН», застрахований транспортний засіб «ВАЗ 2108» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] (а.с.48). Таким чином, з наведеного вбачається, що цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія [PERSON] на момент скоєння такої була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за полісом №АР2720171, який станом на дату ДТП 19.05.2022 був діючим. Позивачем 06.02.2023 направлено ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» вимогу в порядку суброгації №23976/18715/1 на суму 181581,90грн (а.с.49), однак така залишилася без реагування. Згідно з ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зокрема, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Також, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок ДТП, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування. За наведеним у статті 1 ЗУ "Про страхування" визначенням, страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Зазначеним Законом у статті 7 встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі обов`язкове страхування відповідальності). Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час виникнення страхового випадку 19.05.2022 та який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» чинного на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив\~Пленум Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ в\~пункті 27\~постанови від\~01.03.2013\~року №\~4\~«Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»\~у випадку\~суброгації відбувається\~лише заміна\~осіб у\~вже наявному\~зобов`язанні\~(заміна\~активного суб`єкта)\~зі збереженням\~самого зобов`язання.\~У такому\~разі страхувальник\~передає свої\~права страховикові\~на підставі\~договору і\~сприяє реалізації\~останнім прийнятих\~суброгаційних прав. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (див. також пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). У справі, яка розглядається, позивач ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ УКРАЇНА", який є страховиком потерпілої особи - [PERSON] , виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.167122 від 02.07.2021 відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілому завданих збитків в сумі 181581,90грн. Також встановлено, що на час настання страхового випадку, цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія [PERSON] , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за полісом №АР2720171 з лімітом за шкоду майну в сумі 13000,00грн та франшизою 2600,00грн. Оскільки позивачем, як страховиком потерпілого, виплачено потерпілій особі страхове відшкодування, а тому згідно вимог ст.993 ЦК України України та ст.27 Закону України «Про страхування`до позивача перейшло в порядку суброгації право вимоги до відповідача про стягнення сплаченого страхового відшкодування, оскільки відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2108» з реєстраційним номерним знаком [NUMBER] застрахована відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». При цьому, слід звернути увагу, що у своїх заявах, адресованих до суду, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» жодним чином не заперечував права позивача на відшкодування понесених ним витрат в порядку суброгації. Враховуючи ліміт відповідальності 130000,00 грн. та розмір франшизи 2600,00грн. за полісом №АР2720171, з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування в розмірі 127400,00грн., яке зменшено на суму франшизи. Оскільки сума виплаченого позивачем потерпілій особі страхового відшкодування становить 181581,90грн., ліміт відповідальності з урахуванням франшизи винної особи, яким є відповідач [PERSON] становить 127400,00 грн., а тому відповідно до вимог ст.993,1194 ЦК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, в сумі 54181,90грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд враховує, що відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» заявлено про застосування позовної давності до заявленої вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 127400,00грн. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст.261ЦК України, у відповідності з вимогами частини першої якої, за загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У рамках даної справи розглядаються відносини суброгації, коли відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні зі збереженням самого зобов`язання, у такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору майнового страхування, до страховика у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, в даному випадку 19.05.2022. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України). Водночас, відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 12 березня 2020 року на всій території України, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» дійсно було введено карантин, який, з урахуванням постанови КМУ від 25 квітня 2023 року №383 діяв по 30 червня 2023 року. Також, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан, строк якого Указами Президента України неодноразово продовжено, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф проти України. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ХІ від 15.03.2022 року внесла зміни відповідно до строків позовної давності. Відповідно до ч. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ХІ від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, за змістом якого у період воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, перебіг строку позовної давності у рамках даної справи, що розпочався 19.05.2022, не закінчився 20.05.2025, а був продовжений у порядку п.12,19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025 пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено, а тому перебіг трирічного строку звернення до суду з даним позовом цивільним позовом, який був зупинений, розпочався лише 04.09.2025. Оскільки, позивач звернувся до суду 12.08.2025 з даним позовом, до моменту початку перебігу позовної давності для заявлених вимог, суд вважає, що доводи відповідача про те, що позивачем заявлено вимоги з пропуском позовної давності, є помилковими, а тому судом до уваги не приймаються. При цьому, позивач звернувся до суду в період дії воєнного стану, і закон не зобов`язує його обґрунтовувати причини пропуску позовної давності, оскільки за законом він його не пропустив. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати стягнути із відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного із відповідачів.

Outcome: approved