Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Федорець Є.Є., звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, про скасування рішення державного реєстратора. В обґрунтування вимог представник позивачки посилається на те, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 18 квітня 2002 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Царичанської районної державної адміністрації Ради народних депутатів №84-р від 14 березня 2002 року, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,5 га, кадастровий номер: 1225684400:01:001:0225, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Царичанська селищна рада с. Прядівка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 438560012256). Між позивачкою та ТОФ «Господар» 07 травня 2007 року було укладено договір оренди земельної ділянки б/н від 07.05.2007. Крім того, 08 травня 2014 року до вказаного договору було укладено додаткову угоду №1, відповідно до умов якої, позивачка передала відповідачу в оренду вищевказану земельну ділянку строком на 17 років, тобто до 07 травня 2024 року включно з правом пролонгації цього договору. Відповідно до п. 8 Додаткової угоди, орендар має переважне право на пролонгацію цього договору та зобов`язаний не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір його продовжити. В подальшому, 07 травня 2024 року строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився, позивачка не отримувала від відповідача будь-яких листів про наміри на його продовження, а тому правомірно вважала, що строк дії зобов`язань за вказаним договором закінчився. Натомість позивачці стало відомо про те, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною на підставі заяви відповідача від 06.10.2023 було зареєстровано додаткову угоду №2 від 24.07.2023 до договору оренди земельної ділянки №б/н від 07.05.2007, за умовами якої вищевказаний договір вважається продовженим ще на 7 років, тобто до 22.01.2031 року. Вважають, що вказана додаткова угода позивачкою не укладалась, відповідачем було самовільно підроблено підпис позивачки та третьою особою проведено державну реєстрацію на підставі фактично неукладеної угоди, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Про факт підробки підпису позивачки у додатковій угоді №2 від 24.07.2023 свідчить та обставина, що зазначений підпис вочевидь не відповідає підпису позивачки у первісному договорі, в її особистих документах та будь-яких інших документах, які підписувались позивачкою. Відтак, оскільки зазначену додаткову угоду позивачка не укладала, не підписувала та не уповноважувала будь-яку особу на її підписання, а відповідачем порушено її право вільно розпоряджатися та користуватися своєю власністю, оскільки фактично відповідач продовжує нею користуватись і позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст.ст.3, 5, 60, 22, 372-376 ЦК України, просить скасувати державну реєстрацію додаткової угоди №2 від 24.07.2023 до договору оренди землі б/н від 07 травня 2007 року, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та ТОВ «ГОСПОДАР» на земельну ділянку площею 4,5 га, кадастровий номер: 1225684400:01:001:0225, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 438560012256), та стягнути з відповідача на користь позивачки процесуальні витрати. 03.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача ТОВ "ГОСПОДАР" - Юрченка Є.С. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне. Відповідно до наданої позивачкою Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер 1225684400:01:001:0225, площею 4,5 га, сформованої 02.02.2024 року, вбачається, що державним реєстратором Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області Бойко Наталією Григорівною внесено запис про право оренди земельної ділянки до 07.05.2032 року з автоматичним продовженням дії Договору з правом пролонгації на підставі документів, поданих для державної реєстрації, а саме договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2007, видавник: ТОВ «Господар», гр. [PERSON] ; додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: №1, виданий 10.05.2014, видавник: ТОВ «Господар», гр. [PERSON] ; договір оренди землі, серія та номер: 2, виданий 24.07.2023 року, видавник: Орендар: ТОВ «ГОСПОДАР», Орендодавець: [PERSON] , Додаткова угода №2 до Договору оренди земельної ділянки № б/н від 07.05.2007 року. Реєстрація прав оренди земельної ділянки є офіційним визнанням і підтвердженням факту виникнення прав на землю. Без подання оригіналів документів державному реєстратору, будь-якої реєстрація права оренди земельної ділянки не відбулася б. Сторона договору оренди після його укладення отримує легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури, а також реалізацію права користування земельною ділянкою протягом усього погодженого строку, а саме до 07.05.2031 року за умовами Договору та Додаткової угоди до даного Договору. Окрім того, 20.11.2024 року позивачкою [PERSON] було отримано орендну плату за користування земельним паєм, кадастровий номер 1225684400:01:001:0225, площею 4,5 га, за додатковою угодою № 2, яка продовжує дію договору після 07.05.2024 року, а саме отримання оплати за весь період 2024 року у сумі 25 000 грн. Відповідно, оплату було отримано позивачкою в повному обсязі згідно до договору та претензій до відповідача не мала, про що позивачкою було проставлено підпис у відомості.? ? Відповідно, якщо одна із сторін зробила дію, а друга сторона підтвердила її здійснення, зокрема шляхом прийняття виконання, - така угода у разі суперечки може бути визнана судом дійсною. Отже, факт згоди позивачки на здійснення договору оренди та його продовження підтверджується прийняттям нею виконання за даним договором шляхом одержання від відповідача орендної плати за весь період 2024 року. Тому твердження позивачки про начебто вона вважала про закінчення строку дії договору є безпідставним, адже окрім зазначеного, нею було подано разом із позовною заявою копію примірника додаткової угоди № 2, відповідно позбавлення відповідача правомірних очікувань щодо користування земельним паєм є неприпустимим. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, про скасування рішення державного реєстратора, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання (а.с.35). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] адвоката Федорець Є.Є. витребувано від ТОВ «ГОСПОДАР» оригінал Додаткової угоди №2 від 24.07.2023до Договору оренди земельної ділянки №б/н від 07 травня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ГОСПОДАР» на земельну ділянку площею 4,5000 га, кадастровий номер: 1225684400:001:002:0225, яка розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 438560012256) (а.с.99-100). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2025 року за клопотанням представника відповідача ТОВ "ГОСПОДАР" - Чепіги Д.О. продовжено строк проведення підготовчого провадження у цивільній справі за позовом\~\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, про скасування рішення державного реєстратора, на 30 днів (а.с.113). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року за клопотанням представника позивачки [PERSON] адвоката Федорець Є.Є. витребувано від Відділення поліції №4 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії: заяви [PERSON] від 05.07.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відомості за якою 06.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024041030002304; пояснень заявника [PERSON] та протоколу допиту потерпілого, продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів (а.с.150-151). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОСПОДАР", третя особа: державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, про скасування рішення державного реєстратора закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.171). Представник позивачки [PERSON] - адвокат Федорець Є.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, прохав їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ "ГОСПОДАР" Чепіга Д.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав, викладених у відзиві на позов, та прохала у задоволенні позову відмовити. Третя особа - державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник І.М., будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслала. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №364231333 від 02.02.2024, позивачці [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП №032702 від 18.04.2002р. належить земельна ділянка площею 4,5 га, кадастровий номер 1225684400010010225, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.14-16). З Витягу з Державного реєстру речових прав №350403896 від 13.10.2023 вбачається, що 22.01.2015 державним реєстратором Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області Бойко Наталією Григорівною внесено запис про право оренди земельної ділянки, документи подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2007, видавник: ТОВ «Господар», гр. [PERSON] ; додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: №1, виданий 10.05.2014, видавник: ТОВ «Господар», гр. [PERSON] ; договір оренди землі, серія та номер: 2, виданий 24.07.2023 року, видавник: Орендар: ТОВ «ГОСПОДАР»; зміст ,характеристика іншого речового права: дата укладення договору (після 2013р.)/Дата державної реєстрації (до 2013р.): 07.05.2007, строк 25р., дата закінчення дії: 07.05.2032, з автоматичним продовженням дії договору, з правом пролонгації; Орендар: ТОВ «ГОСПОДАР», код ЄДРПОУ: 30756013; Орендодавець: [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] (а.с.17). Також, з Витягу з Державного реєстру речових прав №32548560 від 22.01.2015 вбачається, 22.01.2015 державним реєстратором Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області Бойко Наталією Григорівною внесено запис про право оренди земельної ділянки; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 07.05.2007, видавник: ТОВ «Господар», гр. [PERSON] , додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер: №1, виданий 10.05.2014, видавник: ТОВ «Господар», гр. [PERSON] ; строк дії: 18 років; Орендар: ТОВ «ГОСПОДАР», код ЄДРПОУ: 30756013; Орендодавець: [PERSON] , рнокпп: [NUMBER] (а.с.18). 10 травня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «ГОСПОДАР» в особі директора Лисака В.І., укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди землі №б/н від 07.05.2007р, згідно з умовами якої внесено зміни до Договору оренди землі, укладеного між Орендодавцем та Орендарем, зокрема п.п.5, 8, 9 викладені в наступній редакції (а.с.20-21). Відповідно до п.5 вказаної Додаткової угоди №1, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 119773,00 грн. Пунктом 8 Додаткової угоди №1 визначено, що договір укладено на 18 років. Він діє до 2024 включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, при цьому якщо Орендодавець не заперечує проти продовження Договору (власними діями, так і мовчанням), він вважається автоматично продовженим на той самий термін, що і був укладений. Згідно з п.9 Додаткової угоди №1, орендна плата вносить орендарем у форматі та розмірі 4\~192,00 грн., що становить 3,5% від нормативної грошової оцінки, із суми орендної плати орендарем утримується прибутковий податок у розмірах встановлених законом та перераховується до бюджету. Факт укладення Договору оренди земельної ділянки б/н від 07.05.2007р., Додаткової угоди №1 від 10.05.2014 до Договору оренди земельної ділянки б/н від 07.05.2007р. та користування відповідачем спірною земельною ділянкою визнається сторонами. Суду представником позивача надана копія додаткової угоди №2 від 24.07.23 року до Договору оренди землі №б/н від 07.05.2007р між [PERSON] та ТОВ «ГОСПОДАР» в особі директора Юрченка Є.С. Представник позивачки, обґрунтовуючи вимоги про скасування державної реєстрації Додаткової угоди №2 до Договору оренди земельної ділянки, як в позовній заяві, так і в судовому засіданні, посилається, зокрема, на ту обставину, що Додаткова угода №2 від 24.07.2023р. позивачкою не укладалася та відповідачем було самовільно підроблено підпис позивачки, тобто остання не виявляла свою воля до вчинення даного правочину, а тому обов`язки за таким правочином відповідачем не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Стороною відповідача на спростування доводів сторони позивачки суду надано копію відомості орендної плати за користування земельним паєм за 2024р., згідно якої 20 листопада 2024 року ТОВ «ГОСПОДАР» виплачено позивачці [PERSON] орендну плату за 2024р. в сумі 25\~000,грн. (а.с.50). Факти належності позивачці підпису у наданій відповідачем відомості, а також отримання позивачкою зазначених у ній грошових коштів сторонами визнані та в судовому засіданні не заперечувались. З копій Витягу з ЄРДР №12024041030002304 від 06.07.2024., протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.07.2024, письмових пояснень [PERSON] від 05.07.2024, протоколу огляду від 05.07.2024, протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 06.07.2024 вбачається, що 05.07.2024 [PERSON] була подана заява про, те що 05.07.2024 невстановлена особа, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , таємно викрала майно заявника, серед якого і папку з оригіналами додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок із кадастровими номерами, в тому числі з кадастровим номером 1225684400:01:001:0225. Відомості за заявою [PERSON] внесено до ЄРДР 06.07.2024 за №12024041030002304. Досудове розслідування проводиться СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.153-164). Відповідно до частини першої 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі Закон № 161-XIV). Згідно із статтею 1 Закону № 161-XIV оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідне орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 даного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними. Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі №\~390/34/17\~(провадження №\~61-22315сво18),\~постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі №\~337/474/14-ц\~(провадження №\~61-15813сво18). З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі №\~127/23627/20\~(провадження №\~61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі №\~233/4580/20\~(провадження №\~61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. Тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі №\~554/9126/20\~(провадження №\~61-13760сво21). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 частини другої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абзац 1 частини першої статті 638 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі №\~674/461/16-ц\~(провадження №\~61-34764св18)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі №\~227/3760/19-ц\~(провадження №14-79цс21) вказано, що: «укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №\~338/180/17\~(провадження №\~14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав. Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше)». Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №\~390/34/17\~(провадження №\~61-22315сво18)). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі №\~450/2286/16-ц\~(провадження №\~61-2032св19)). Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). З урахуванням принципу тлумачення\~favor contractus\~(тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі №\~753/8945/19\~(провадження №\~61-8829сво21)). При зверненні із позовом сторона позивача посилалася на те, що додаткову угоду №2 від 24.07.2023 [PERSON] особисто не підписувала, інших осіб на її підписання не уповноважувала, з нею як з власником земельної ділянки не узгоджували умови додаткової угоди та її примірники вона не отримувала. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №\~638/2304/17\~(провадження №\~61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі №\~761/42030/21\~(провадження №\~61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі №\~607/20787/19\~(провадження №\~61-11625сво22)). Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах\~вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі №\~513/879/19\~(провадження №\~14-49цс22), у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі №\~567/3/22\~(провадження №\~61-5252сво23) та у постанові від 02 червня 2025 року у справі №\~144/1440/22\~(провадження №\~61-12561сво24), у постанові Касаційного господарського суду від 15 жовтня 2024 року у справі №\~910/14543/23). Як встановлено в судовому засіданні позивач звернувся до суду з позовною вимогою про скасування державної реєстрації додаткової угоди №2 від 24.07.2023 до договору оренди землі б/н від 07 травня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ГОСПОДАР» на земельну ділянку площею 4,5 га, кадастровий номер: 1225684400:01:001:0225. Поміж тим, позовні вимоги про визнання відсутнім права оренди позивачем не заявлялися, у зв`язку з чим відсутні підстави для кваліфікації додаткової угоди №2 до договору оренди як неукладеної. Суд звертає увагу, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. В судовому засіданні відповідач ТОВ «Господар» посилалося на те, що [PERSON] отримала орендну плату від відповідача відповідно до умов додаткової угоди №2, що підтверджується копією відомості про виплату орендної плати за користування земельним паєм за 2024р. Суд зауважує, що обставини добросовісності орендодавця [PERSON] належить оцінювати за умови звернення орендодавця із позовом про визнання відсутнім права оренди, якої у цій справі позивачка не заявляла. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі №567/3/22 (провадження №61-5252сво23) Таким чином, оскільки позовних вимог про визнання відсутнім права оренди позивачем не заявлялося, у зв`язку з чим відсутні підстави для кваліфікації як неукладеної додаткової угоди №2 від 24.07.2023 до договору оренди землі б/н від 07 травня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ГОСПОДАР» на земельну ділянку площею 4,5 га, кадастровий номер: 1225684400:01:001:0225, а тому в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації вищевказаної додаткової угоди №2 слід відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. Частиною 2 статті 141 ЦК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed