Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-9575273 від 16.09.2023 року у розмірі 23490,00 грн., понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-9575273 за яким, товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в сумі 5 800,00 грн. строком на 120 календарних днів із сплатою відсотків, за відсотковими ставками, що передбачені п.1.4 Договору, а саме за зниженою процентною ставкою 2,5% в перші 20 днів, та стандартною процентною ставкою 2,50% в день з 21 дня по дату повернення. Кредитні кошти надані позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок, передбачені умови пролонгації кредиту. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. 10.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №1-10042024, відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором кредитної лінії № 00-9575273, що уклали Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та боржник [PERSON] . Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, таким чином, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом [PERSON] становить 23490,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5800,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 17400,00 грн; заборгованість за комісією 290,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення двічі повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 16.09.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії № 00-9575273 від 16.09.2023 року, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» надало позичальнику кредит у сумі 5 800 грн., строк кредиту 120 днів, до 14.01.2024 року. Проценти за користування кредитом передбачені п.1.4 Договору, відповідно до якого передбачена знижена процентна ставка 2,5% в перші 20 днів, та стандартна процентна ставка 2,50% в день з 21 дня по дату повернення (а.с. 6 -10). Умови надання кредиту містяться у паспорті споживчого кредиту до Договору кредитної лінії № 00-9575273 від 16.09.2023 року, що є додатком до договору, у додатку № 1 наведено графік платежів (а.с.11-12). Відповідно до п.8 Договору кредитної лінії № 00-9575273 від 16.09.2023 року, Договір було підписано споживачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7Z154, 16.09.2023 року о 15:09:21. Відповідно до листа від платіжної організації ТОВ «Платежі онлайн» 16.09.2023 року була проведена операція по переказу коштів в сумі 5 800,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] (номер картки відповідає номеру картки, що зазначений у п.2.8 Договору) (а.с.20-21). Загальні правила щодо форми договору визначеност. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Підписанням договору позики відповідач, підтвердив, що ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, де передбачено, що договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником, у відповідності до вимогст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1ст.205 ЦК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 10.04.2024 року між Товариством зобмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №1-10042024 від 10.04.2024 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Парнерс» право грошової вимоги до боржників (а.с. 26-28). Відповідно до витягу з реєстру боржників Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» за договором факторингу №1-10042024 від 10.04.2024 року набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за Договором кредитної лінії № 00-9575273 від 16.09.2023 року на загальну суму 23 490,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5800,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 17400,00 грн, заборгованість за комісією 290,00 грн. (а.с.29-32). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом . Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Статтею 512 ЦК Українипередбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно дост. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зіст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором, договором факторингу та договором про відступлення права вимоги. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було. Враховуючи викладене, відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит, і суд приходить до висновку, що позов щодо стягнення розміру заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження\~витрат за\~надання професійної\~правничої допомоги\~позивачем було\~надано Договір\~про надання\~правової №\~02-07/2024\~від 02.07.2024\~року,\~укладений між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Факторинг Партнерс»\~та Адвокатським\~об`єднанням«Лігал\~Ассістанс» ,\~роздруківку з\~вартістю послуг\~АО «Лігал\~Ассістанс»,\~платіжну інструкцію\~№ 0453870000 від 15.08.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №11 від 30.07.2024 року, Витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року. Згідно наданого представником позивача Витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року розмір витрат на правову допомогу становить 9 000,00 грн. Зі змісту ст. 137 ЦПК України випливає, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, урішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищезазначене, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає необхідним та достатнім стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп. Отже,з відповідача підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved