Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 1302435 від 19.11.2023 року, в сумі 30 000 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 19.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1302435 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Слон Кредит» надає споживачці кредит у розмірі 3000 грн строком на 360 днів, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредитні кошти у вказаному розмірі шляхом перерахунку на її особисту банківську картку, зазначену нею в ІТС при оформленні договору. Відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, не здійснила повернення суми наданого для неї кредиту та не сплатила суми процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 24.07.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого Товариство набуло право вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників до договору факторингу, зокрема, до [PERSON] за вище вказаним кредитним договором у загальному розмірі 21 600 грн. Новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до договору № 1302435 від 19.11.2023, а тому на дату складання позовної заяви заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 30 000 грн та складається з: 3000 грн заборгованість по тілу кредиту, 27000 грн заборгованість по відсотках. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.04.2025 р. у даній справі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором №1302435 про надання споживчого кредиту від 19 листопада 2023 року у розмірі 30\~000 грн. 00 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 2 422 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 15.09.2025 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Москвічова Андрія Сергійовича про перегляд заочного рішення від 30 квітня 2025 року по цивільній справі №570/957/25 задоволено. Заочне рішення від 30 квітня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано і призначено справу до розгляду в спрощеному порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві зазначає, що матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що позичальнику була надана уся необхідна інформація відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У матеріалах справи також немає інформації про проведення будь-якої додаткової перевірки ідентичності позичальника, яка б підтверджувала його право підписувати договір та брати на себе фінансові зобов`язання. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що ним було перевірено особисті дані відповідача, та платіжну картку, з метою ідентифікації, однак жодного підтвердження щодо проведення зазначеної вище перевірки не було надано. Відповідач, не визнає дійсність Кредитного договору, підписаного нібито за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ОТП), оскільки порядок і умови використання такого підпису не відповідають вимогам Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Позивачем додано до позовної заяви лист ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №20240802-4122 від 02.08.2024р., який, на думку Позивача, доводить, факт зарахування відповідачу грошових коштів в сумі 3 000,00 грн. Однак лист не є доказами перерахування кредитних коштів Відповідачу оскільки в них не вказано номер картки Відповідача, договір за яким здійснюється перерахування. Вказано лише номер картки частково, докази того що вказана картка є карткою відповідача в матеріалах справи відсутні. Крім того згідно з пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» положення частини 5 статті 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%. Тобто зазначеною нормою права визначено, який саме розмір денної процентної ставки має діяти в договорах про споживче кредитування протягом визначених законом періодів. Враховуючи зазначене розрахунок відсотків зроблено всупереч чинному законодавству. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19 листопада 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір № 1302435 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А771. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. строком на 360 днів, періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,50 % в день (стандартна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 30 000грн. Кошти кредиту надаються ТОВ «Слон Кредит» в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 договору). Відповідачка ознайомилась з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та підписала паспорт споживчого кредиту, зміст якого відповідає умовам укладеного кредитного договору. ТОВ «Слон Кредит» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало для [PERSON] кредитні кошти в розмірі 3000 грн, вказане підтверджується даними листа ТОВ «Пейтек Україна» вих. № 20240802-4122 від 02.08.2024, з якого вбачається, що останнє, маючи повноваження на підставі договору про переказ коштів №06.06.2022-1 від 06.06.2022, перерахувало 19.11.2023 року від ТОВ «Слон Кредит» кошти в сумі 3000 грн. на платіжну картку клієнта, маска картки № [NUMBER] . 24 липня 2024 року між ТОВ «Свеа Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» укладено договір факторингу № 2407-24, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит відступило для ТОВ «Свеа Фінанс», а останнє набувало за плату права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24.07.2024 №2407-24 Товариство набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1302435 від 19.11.2023 в сумі 30000 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 27000 грн заборгованість за простроченими процентами. Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» за плату прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідачки. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1302435 від 19.11.2023, за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 30000 грн, яка складається з: 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 27000 грн заборгованість за простроченими процентами. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою взятих на себе за кредитним договором зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вимог ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на зазначене, суд вважає, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.11.2023, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним. Підписавши кредитний договір, відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, ними погоджено усі істотні умови договору, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором та надав відповідачці кредитні кошти згідно його умов. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, кредит не повернула, відсотки за користування ним не сплатила, внаслідок чого утворилась заборгованість. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 % . Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після 24.12.2023 (дати набрання чинності Законом № 3498-IX), а також за договорами строк кредитування за якими буде продовжено після 24.12.2023, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення (продовження) договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання (продовження) такого договору. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність перерахунку денної процентної ставки за даним кредитним договором враховуючи ч.5 ст.8 та п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами підлягає частковому задоволенню в розмірі 19800 грн, а саме: 3000, 00 грн х 2,50% х 34 днів (з 19.11.2023 до 22.12.2023) = 2550, 00 грн; 3000, 00 грн х 2,50% х 122 днів (з 23.12.2023 до 22.04.2023) = 9150, 00 грн; 3000, 00 грн х 1,5% х 120 днів (з 23.04.2024 до 20.08.2024) = 5400, 00 грн; 3000, 00 грн х 1% х 90 днів (з 21.08.2024 до 18.11.2024) = 2700, 00 грн. За наведеного позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 22800 грн 00 коп., з яких 3000, 00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 19800, 00 грн - заборгованість за відсотками. У зв`язку з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 1841,00 грн судового збору (22800 грн х 2422,40 грн/30000, 00 грн).

Outcome: partial