Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

26.08.2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бочкарь Р.В. звернулася з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трирічного віку. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З травня 2025 року сторони припинили родинні відносини. Відповідач в утриманні дитини та її матері перестав брати учать та ухиляється від надання будь-якої допомог. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, інших доходів в неї немає. У зв`язку із складним матеріальним становищем, вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Ухвалою суду від 28.08.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилась, але від представника на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, в якій він підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] народився [PERSON] , [INFO] та його батьками є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.4 зворот). Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає син [PERSON] , що не заперечується відповідачем. Позивач не працює у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення сином трьох років, відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Крім того, відповідно до вимог\~статті 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно\~статті 80 СК України\~аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на аліменти у дружини (чоловіка) виникає як у період шлюбу, так і після його розірвання, а також якщо шлюб не був офіційно зареєстрований. Верховний Суд у постанові від 13 червня 2019 року у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18) вказав, що у частинах другій та четвертій\~статті 84 СК України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19, право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Також Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначив, що тлумачення частини другої статті\~84, частини другої статті\~91 СК України\~свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з тим, що малолітня дитина проживає з матір`ю, а також враховуючи, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, вона має право на отримання від батька дитини, коштів до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача в розмірі 1/6 частини від його доходу щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відносно вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до\~статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: Договір про надання правничої допомоги №25-08-25 від 25.08.2025, ордер на надання правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову\~на відповідача. Частиною 3\~статті 4 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позовна заява була подана подана позивачем через систему «Електронний суд». Отже, за подання [PERSON] позову до суду підлягав сплаті судовий збір в сумі 968 грн 96 коп. Згідно п.3 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 968 грн. 96 коп. судового збору. На підставі наведеного та ст.\~110,\~112,\~180,\~181,\~182 СК України,

Outcome: approved