Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У липні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі також позивач), поданим в його інтересах представником Сердійчук Ярославою Ярославівною до [PERSON] (далі також відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~74829919 від 15.05.2024 в розмірі 16\~485 грн, з яких: 3\~500 грн за тілом кредиту, 12\~985 грн за процентами. Позов обґрунтований тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачці надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу передано позивачу. Оскільки відповідачкою не виконано обов`язок з повернення тіла кредиту, процентів за користування ним та інших платежів, позивач звернувся з цим позовом до суду. Інших заяв по суті справи не надходило. Заяви та клопотання учасників справи 16.10.2025 до суду представником позивача подано клопотання про витребування з банку емітента картки відповідачки АТ КБ «ПриватБанк» інформації про рух коштів за нею. Ухвалою суду від 03.11.2025 у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 15.05.2024 між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~74829919 в електронній формі, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позичальниці надано кредит у розмірі 3\~500 грн, шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 730 днів, розмір денної процентної ставки 1\~%. На підтвердження факту зарахування коштів на картковий рахунок відповідачки 15.05.2024 в розмірі 3\~500 грн позивачем надано квитанцію №\~41576-25961-20003 без дати ТОВ «ПрофітГід». 10.06.2025 між ТОВ «Еко Фін» (клієнт) та ТОВ Факторинг Партнерс»(фактор) укладено договір факторингу №\~10-06/25 відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних у реєстрі, зокрема до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №\~74829919 від 15.05.2024. Мотиви прийнятого рішення Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч.\~3 ст.\~2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи. Відповідно до ч.\~1-4 ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.\~1, 2 ст.\~13 ЦПК України). Так, з аналізу наданих доказів, випливає, що між відповідачкою та первісним кредитором був укладений кредитний договір. У подальшому, на підставі договору факторингу, право вимоги за кредитним договором передано позивачу. З цього приводу суд зазначає, що факт надання/отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім означеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, актом приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором. Як установлено судом, представником позивача до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт перерахування кредитних коштів відповідачу в сумі 3\~500 грн саме первісним кредитором. З цього приводу суд зазначає, що факт надання кредиту повинен бути підтверджений належними та допустимими первинними бухгалтерськими документами, складеними в паперовій та/або електронній формі. Відповідно до ст.\~9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Згідно з приписами ст.\~1 Закону №\~996-XIV активи це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; витрати це зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками). До оборотних активів належать грошові кошти. Відповідно до наказу Мінфіну «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №\~10 «Дебіторська заборгованість» від 08.10.1999 № 237, дебітори це юридичні та фізичні особи, які внаслідок минулих подій заборгували підприємству певні суми грошових коштів, їх еквівалентів або інших активів. Дебіторська заборгованість це сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату (п.\~4 Національного стандарту №\~10). Дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума. Поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю (п.\~5, 7 Національного стандарту №\~10). Відповідно до\~постанови Правління\~НБУ «Про\~затвердження Положення\~про організацію\~бухгалтерського обліку\~в банках\~України» від\~04.07.2018\~№ 75,\~операції,\~які здійснює\~банк,\~мають бути\~належним чином\~задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті (п.\~41, 42, 45, 46 Положення). Первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції) (п.\~51 Положення). Також, відповідно до постанови НБУ від 29.07.2022 № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» остання регулює здійснення платіжних операцій як банками, так і небанківськими надавачами платіжних послуг. Так, надавач платіжних послуг приймає до виконання платіжну інструкцію/зведену платіжну інструкцію платника без обмеження її мінімальної або максимальної суми, крім випадків, передбачених законодавством України або правилами платіжної системи (п.\~8 Інструкції). Платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій (далі - надавач платіжних послуг платника/отримувача/стягувача). До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг. Платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього. Платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції. Платник фактичний\~-\~особа,\~яка в\~платіжній інструкції\~платника зазначена\~фактичним платником\~і грошові\~зобов`язання\~якої виконує\~платник шляхом\~ініціювання платіжної\~операції зі\~свого рахунку\~(пп.\~8,\~15-18\~п.\~6\~розділу І). Ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в електронній або паперовій формі. Форма, порядок надання платіжної інструкції, засоби дистанційної комунікації для ініціювання платіжних операцій визначаються умовами договору між користувачем і надавачем платіжної послуги (п.\~9 Інструкції). Платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача (п.\~37 Інструкції). Інформація про прийняття до виконання платіжної інструкції на вимогу платника повинна бути надана надавачем платіжних послуг платника як документ (квитанція) (п.\~37-3 Інструкції). Надавач платіжних послуг повинен забезпечити супроводження всіх платіжних операцій інформацією відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі - законодавство з питань фінансового моніторингу) (п.\~16 Інструкції). З кумулятивного аналізу приписів указаних нормативно-правових актів випливає, що, надаючи кошти в кредит, юридична особа (кредитор) зменшує цим свої активи. При цьому виникла дебіторська заборгованість також відображається в бухгалтерському обліку підприємства. Перерахування кредитних коштів здійснюється банком (небанківським надавачем платіжних послуг) на підставі платіжних інструкцій (доручень) кредитора, де вказується, зокрема, зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення, отримувач коштів) та одиницю її виміру. Натомість позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів (платіжних інструкцій, квитанцій тощо), які підтверджували б факт зменшення активів саме первісного кредитора (перерахування саме з його банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору) та зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Посилання позивача на квитанцію №\~41576-25961-20003 без дати ТОВ «ПрофітГід» суд відхиляє, оскільки у вказаному документі відсутня дата його складання, що є обов`язковим реквізитом будь-якого бухгалтерського документу. Не вказано IBAN отримувача коштів, номер платіжної картки отримувача не містить усіх символів, які дозволили б ідентифікувати власника картки. З документів, наданих позивачем, не виключається поза розумним сумнівом ймовірність зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідачки іншою фізичною або юридичною особою за дорученням кредитора або без такого з будь-яких інших підстав. Відтак, належність зарахованих коштів в сумі 3\~500 грн первісному кредитору, як і підтвердження належності ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги як позивачу у цій справі, не доведено. Перерахування коштів, без підтвердження зменшення активів саме первісного кредитора, може давати підстави для обґрунтованого припущення наявності фактів відмивання (легалізації) коштів, отриманих в протиправний спосіб іншими особами під виглядом надання кредиту із залученням платіжних (небанківських) систем. Посилання представника позивача на постанову Верховного Суду від 12.06.2023 у справі № 263/3470/20 не є релевантним до спірних правовідносин, оскільки у цій справі відповідачем заперечувалося взагалі факт укладення договору в електронній формі. Також не надавалася оцінка іншим підзаконним нормативно-правовим актам, зокрема постановам НБУ, які регулюють порядок перерахування коштів, зокрема за допомогою платіжних систем, та підтвердження вчинених операцій саме первинними бухгалтерськими документами, зокрема платіжними інструкціями та квитанціями. Окремо суд зауважує, що позивачем не надано до суду належних доказів факту перерахування кредитних коштів на платіжну картку саме позичальниці. Інформація (виписка) з банку емітента картки щодо належності картки відповідачу та руху коштів за нею не надано. З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок в позові та підвередити\~/\~спростувати факт надання кредиту та наявність\~/\~відсутність заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.\~1,\~3 ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed