Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача про стягнення боргу. У позовній заяві посилався на те, що 03 січня 2024 року позивач надав у борг грошові кошти [PERSON] у розмірі 30000 грн 00 коп. Даний факт підтверджується розпискою, в якій зазначено, що відповідач гарантує повернення коштів до 03 березня 2024 року. Борг до даного часу відповідачем не повернуто. Тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 30000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Подільського районного суду м.Полтави від 02 травня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 13 червня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] відзив не надав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань не надав. Інші заяви по суті справи або клопотання сторони суду не подавали. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03 січня 2024 року між [PERSON] , що в договорі діє як позикодавець, та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 30000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути надані кошти у повному обсязі до 03 березня 2024 року. Вказана обставина підтверджується розпискою позичальника [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому\~одна сторона (боржник) зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 1046\~ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 464/3790/16-ц. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з статтями 526, 530, 610, частини другої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, сторони в належній формі уклали договір, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти в розмірі 30000,00 грн. в строк до 03 березня 2024 року. Приписами ч. 3 ст.\~12,\~ч.1 ст.81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Будь-яких заперечень щодо передачі йому позивачем коштів в позику та встановлених судом обставин справи відповідачем не надано. Приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] у визначений строк не виконав взятого на себе зобов`язання та не повернув грошові кошти, отримані в борг за договором позики, позовні вимоги, щодо стягнення з нього 30000,00 грн. в рахунок погашення боргу є обґрунтованими. Таким чином позов підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1211,20 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 31211,20 грн.

Outcome: approved