Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] - [PERSON] є громадянином російської федерації, постійно проживає у московській області, м. химки. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 23 листопада 2013 року до 25 липня 2023 року. [PERSON] ніколи постійно не проживав на території України, вони бачились два-три рази на рік, коли він приїжджав у відрядження і короткостроково проживав у сестри за адресою: [ADDRESS] . До початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відносини сестри та [PERSON] були ускладнені з причини різних поглядів на життя. Як їй відомо, сестра не спілкувалась з [PERSON] з грудня 2021 року. З початком бойових дій зв`язок із [PERSON] взагалі перервався, він не відповідав на телефонні дзвінки сестри та доньки, сестру заблокував у соціальних мережах. [PERSON] не цікавився життям дитини, не приймав участі у її вихованні та утриманні. Всі витрати по утриманню дочки [PERSON] несла мати. Після смерті матері, наказом Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2025 року № 43, малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано у її сім`ю. Вона є єдиним близьким родичем племінниці, який може і бажає нею опікуватись, але у зв`язку з тим, що у дитини є батько, який хоча і не бере участі у її вихованні та утриманні, вона не може стати постійним опікуном дитини. Враховуючи, що відповідач не цікавиться життям доньки, не проявляє бажання брати участь у її вихованні, матеріальному забезпеченні, вважає, що в інтересах дитини його необхідно позбавити батьківських прав. Крім цього, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12 серпня 2025 року о 11 год. 00 хв. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 20 жовтня 2025 року о 16 год. 30 хв., задоволено заяву про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви, просила їх задовольнити. Зазначила, що після смерті сестри вона опікується її дитиною - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] є громадянином російської федерації. Як за життя сестри, так і на даний час [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, не приймає участі у вихованні, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням, коштів на утримання дитини не надає. Враховуючи найкращі інтереси дитини буде за доцільне позбавити його батьківських прав. Суд повідомляв відповідача про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, а також направив кореспонденцію за останнім відомим місце проживання. Кореспонденція повернута до суду із відміткою АТ «УКРПОШТА» «За закінченням терміну зберігання». Відповідач у судове засідання не з`явився. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Броварського району Київської області у судове засідання не з`явився. Суд бере до уваги, що 08 серпня 2025 року Вх. № 38640 Калинівський селищний голова В. Булкот направив до суду клопотання про долучення до справи висновку Органу опіку та піклування Виконавчого комітету Калинівської селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, рішення Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 26 червня 2025 року № 177. Також просив суд розглянути справу без участі третьої особи, вирішити спір на розсуд суду відповідно до законодавства. Враховуючи наявність у матеріалах справи висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за можливим, провести розгляд справи без участі представника третьої особи. Частиною 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрами, що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а. с. 10, 11). 23 листопада 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3124. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а. с. 12). [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 14). Як вбачається із довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» КАЛИНІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ БРОВАРСЬКОГО РАЙОНУ КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ та Декларації про надання первинної медичної допомоги № 0001-5Н35-Н4А0 з лікарем педіатром [PERSON] , [PERSON] є представником пацієнта [PERSON] , [INFO]. На прийом до лікаря [PERSON] [PERSON] з`являлася в супроводі [PERSON] (а. с. 22, 23). Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2023 року у справі № 361/1088/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 23 листопада 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3124 - розірваний (а. с. 17, 18). [PERSON] [INFO] померла, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а. с. 13). Як вбачається із Акту обстеження умов проживання від 20 травня 2025 року № 38 за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (тітка), [PERSON] , [INFO] (чоловік тітки), [PERSON] , [INFO]. Стосунки у сім`ї теплі, доброзичливі. Між [PERSON] та [PERSON] панує взаємопорозуміння. Для дитини створені належні умови проживання та розвитку. Мати дівчинки - померла. Батько - [PERSON] , громадянин рф. Батьки розлучені. Батько не бере участі у вихованні дитини (а. с. 19). Відповідно до Акту 06 червня 2025 року, який складений депутатом Калинівської селищної ради VIII скликання Кононенко О.Е., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (тітка), [PERSON] , [INFO] (мати) - померла [INFO] . Батько дитини [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрований, зі слів рідних, постійно проживає на території рф. Протягом 2015 - 2019 років [PERSON] короткостроково проживав за цією адресою. Батько участі у вихованні дитини [PERSON] не бере. Після смерті матері дитина знаходиться на повному утриманні тітки [PERSON] (а. с. 20). З огляду на наказ Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 20 травня 2025 року № 43, малолітню [PERSON] , яка після смерті матері залишилась без батьківського піклування, тимчасово влаштовано у сім`ю тітки - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] на період тимчасового перебування в її сім`ї, створити належні умови для проживання, розвитку та виховання дитини (а. с. 21). [PERSON] , навчається в 4 класі Красилівського ліцею Калинівської селищної ради Броварського району Київської області (а. с. 24). Відповідно до Характеристики учениці 4 класу Красилівського ліцею Калинівської селищної ради [PERSON] , [INFO], вона навчається в ліцеї з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе, як старанна та здібна учениця. Дівчинка акуратна, ввічлива, доброзичлива, вразлива. В оволодінні знаннями проявляє наполегливість, працелюбність, цілеспрямованість. Користується авторитетом у колективі. До доручень ставиться відповідально. Мати цікавилася навчанням дочки, відповідально ставилась до її виховання. Батько не брав участі у навчальній діяльності дитини (а. с. 25). Рішенням Калинівської селищної ради Броварського району Київської області від 26 червня 2025 року № 177 затверджено висновок Органу опіку та піклування Виконавчого комітету Калинівської селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 40). Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Калинівської селищної ради, встановивши, що з лютого 2022 року [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує, вважає за доцільне позбавити його батьківських прав по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 41 -44). Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою родини [PERSON] . Їй відомо, що батько неповнолітньої [PERSON] є громадянином російської федерації, де проживає постійно. До повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України вона бачила його один раз. Дитину виховувала та утримувала мама, а після її смерті - бабуся та тітка. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою родини [PERSON] . Вона бачила батька неповнолітньої [PERSON] декілька разів повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. На даний час, вихованням та утриманням дитини займається [PERSON] . Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав Статтею 51 Конституції України, ч. 2, 3 ст. 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. ч. 9-10 ст. 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Враховуючи викладене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, установивши, що [PERSON] самоусунувся від виховання дочки, стосунків із нею не підтримує, не піклується як батько про свою дитину, не цікавиться станом здоров`я доньки, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток, будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та розвиток не надає, не виконує своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів З огляду на ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. З огляду на ст. 256-6 СК України прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей. Статтею 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі переміщення, у тому числі за кордон з метою евакуації під час дії надзвичайного або воєнного стану в Україні, дітей, зарахованих/влаштованих на цілодобове перебування до закладів різних типів, форм власності та підпорядкування, влаштованих у сім`ю патронатних вихователів, керівники відповідних закладів, уповноважені ними працівники або інші особи, призначені органом опіки та піклування чи військовою адміністрацією/військово-цивільною адміністрацією за місцем розташування закладу, зокрема у разі усунення керівника або уповноваженого ним працівника від виконання обов`язків чи відсутності керівника або уповноваженого ним працівника, патронатні вихователі є законними представниками таких дітей (крім повноважень щодо вчинення від імені та в інтересах дитини правочинів, пов`язаних із житловими та майновими правами, надання згоди на усиновлення та зміну громадянства дитини) до повернення такої дитини в Україну або до її возз`єднання з сім`єю. У пункті 6, 7 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» зазначено, що законні представники дитини, розлученої із сім`єю, - орган опіки та піклування, опікуни та піклувальники, призначені відповідно до законодавства України, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, адміністрація закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу; законні представники особи віком до вісімнадцяти років - один з батьків, усиновителів, дід чи баба, повнолітні брат чи сестра, опікуни чи піклувальники, призначені такими до прибуття в Україну, або інша повнолітня особа, яка до прибуття в Україну добровільно чи в силу звичаю країни походження взяла на себе відповідальність за виховання дитини. Суд встановивши, що на час розгляду справи [PERSON] не є законним представником малолітньої [PERSON] , дійшов висновку про те, вимога про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини не ґрунтується на вимогах закону, а тому не може бути задоволеною. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що після встановлення опіки над малолітньою [PERSON] у визначеному законом порядку, вона має право звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів із відповідача на утримання дитини на її користь.

Outcome: partial