Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс», в особі представника - адвоката Андрущенка М.В., звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит № 7116650225 від 16.02.2025 в загальній сумі 22 500 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 16.02.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладений договір надання грошових коштів у кредит № 7116650225, на підставі якого відповідачу надані грошові кошти в сумі 9 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 22 500 грн, із яких: 9 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 150 грн - заборгованість за процентами, 1 350 грн - заборгованість за комісією. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача зазначену заборгованість. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.07.2025 вищезазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків сім днів з дня її отримання. На виконання ухвали суду від 18.07.2025 представником позивача Андрущенком М.В. 29.07.2025 до суду подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.07.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Акцент-Банк». Представник позивача Андрущенко М.В. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить проводити розгляд справи без участі представника позивача, заперечення проти винесення заочного рішення відсутні. Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, внаслідок чого на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.10.2025, враховуючи положення ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між ТзОВ «Іннова Фінанс» (товариством) та [PERSON] (позичальником) 16.02.2025 укладений в електронній формі договір надання грошових коштів у кредит № 7116650225, який підписаний відповідачем електронним підписом унікальним одноразовим ідентифікатором 3429. Згідно із умовами вищевказаного договору товариство надає позичальнику кредит в безготівковій формі в сумі 9 000 грн шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , зі строком користування кредитом - 360 днів з періодичністю платежів - кожні 30 днів, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Стандартна процентна ставка в день становить 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, починаючи із 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку його дії або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту процентна ставка становить 0,87% за кожен день користування ним. Комісія за надання кредиту становить 15% від суми кредиту та нараховується на суму виданого за договором кредиту у день його надання. Відповідачу 16.02.2025 було надано кредитні кошти в сумі 9 000 грн шляхом їх перерахування на його платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 20135-1354-190605200 від 16.02.2025, а також випискою про рух коштів по вищевказаному картковому рахунку за період з 16.02.2025 до 16.02.2025, наданою АТ «Акцент-Банк» на виконання ухвали суду від 30.07.2025 Відповідач усупереч умовам кредитного договору зобов`язання належним чином не виконав, не сплатив суму кредиту, проценти за користування ним та комісію за його видачу. Пунктом 6.4 договору передбачено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання кредиту та/або процентів за користування ним щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену у договорі та/або шляхом смс-повідомлення на номер телефону позичальника, зазначений у договорі, або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер. Момент отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. Позивачем 22.04.2025 було направлено вимогу смс-повідомленням на номер телефону [NUMBER] , який було вказано відповідачем, згідно п. 6.4 договору про дострокове виконання зобов`язання за кредитом у повному обсязі. Отже, станом на дату підготовки позовної заяви (включно) заборгованість відповідача перед позивачем становила 22 500 грн, із яких 9 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 150 грн - заборгованість за процентами, які нараховувались по 30.06.2025 включно, 1 350 грн - заборгованість за комісією. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором надання грошових коштів у кредит № 7116650225 від 16.02.2025, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Отже, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладений договір надання грошових коштів у кредит № 7116650225 від 16.02.2025, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3429. На підставі такого договору відповідачем 16.02.2025 отримані кредитні кошти в розмірі 9 000 грн, які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом та комісією за його видачу, але в порушення умов договору не зробив цього. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та комісії за його видачу, внаслідок чого за ним обчислюється заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі 22 500 грн, з яких 9 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 150 грн - заборгованість за процентами, 1 350 грн - заборгованість за комісією. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що вони складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в повному обсязі. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved