Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

\~\~ Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 24.11.2012 по 04.07.2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю, на їх утримання відповідач сплачує аліменти на підставі судового рішення. Діти потребують лікування у лікаря-стоматолога. Відповідно до виписки з медичної карти [PERSON] останній встановлено діагноз: скупчене наложення зубів на верхній щелепі, медіальний нахил 16,26 зубів, відсутність місця прорізування 15,25 зубів. Вартість лікування в ортопедичній клініці ФОП [PERSON] склала 10500 грн., що підтверджується випискою з медичної картки [PERSON] та квитанціями про сплату коштів. [PERSON] отримала лікування в ПП «Стоматологічний центр «Металокераміка». Вартість лікування за період з 12.08.2023 по 15.11.2024 склала 8250 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 04.04.2024 та 15.11.2024, квитанціями про сплату коштів. [PERSON] отримав лікування в ПП «Стоматологічний центр «Металокераміка» на загальну суму 6600грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 02.04.2024 та квитанцією про сплату коштів. Всі витрати на лікування дітей сплачені позивачем. Загальна сума витрат на лікування дітей склала 24900,00 гривень. Відповідач не надавав коштів на відшкодування додаткових витрат з стоматологічного лікування зубів дітей. Позивачка просить стягнути з відповідача 1/2 частку додаткових витрат на дітей 12\~500,00 гривень. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в судове засідання. Сторонам надіслано ухвалу суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. 29 вересня 2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Нікітіної Т.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей у сумі 12450,00 гривень мотивуючи тим, що позивачкою не надано належних доказів, що діти страждають на тяжку хворобу та не доведено, що відвідування лікаря стоматолога було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дітей. Позивачкою не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дітей. Відповідач станом на лікування 2023-2024 рік сплатив аліменти на утримання дітей в середньому щомісячно: у 2023 році -23379,42 грн.; у 2024 році -18331,29 грн. Позивачка з березня 2023 року і по цей час офіційно ніде не працює, тому основним джерелом доходу є отримання аліментів. Відповідач має переплату по сплаті аліментів у розмірі 32875,62 грн. Позивачка не надала доказів неможливості проведення обстежень діагностики та лікування дітей, отримання інших медичних послуг в державних та комунальних закладах охорони здоров`я і необхідності звернення у зв`язку з цим до приватних медичних закладів. Відповідач є учасником бойових дій, діти користуються пільгами, зокрема й медичними послугами. Позивачкою не доведено погодження з відповідачем необхідності лікування зубів у дітей в платній стоматологічній клініці. У зв`язку з цим , просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є матір`ю та батьком, [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується відповідним актовим записом про народження за №963 від 16.10.2014 р. [PERSON] та [PERSON] є матір`ю та батьком, [PERSON] , [INFO] ,що підтверджується відповідним актовим записом про народження за №283 від 07.04.2017 р. Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя у справі №337/224/18 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку доходу боржника, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 25.01.2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно розрахунків позивача, нею було понесені додаткові витрати на лікування у лікаря стоматолога неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , за період з 12.08.2023 по 15.11.2024 у розмірі 24900,00 гривень,а саме: відповідно до виписки з медичної карти [PERSON] останній встановлено діагноз :скупчене наложення зубів на верхній щелепі, медіальний нахил 16,26 зубів, відсутність місця прорізування 15,25 зубів. Вартість лікування в ортопедичній клініці ФОП [PERSON] склала 10500 грн., що підтверджується випискою з медичної картки [PERSON] та квитанціями про сплату коштів. [PERSON] отримала лікування в ПП «Стоматологічний центр «Металокераміка». Вартість лікування за період з 12.08.2023 по 15.11.2024 склала 8250 грн., що підтверджується актами виконаних робіт від 04.04.2024 та 15.11.2024, квитанціями про сплату коштів [PERSON] отримав лікування в ПП «Стоматологічний центр «Металокераміка» на загальну суму 6600грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 02.04.2024 та квитанцією про сплату коштів. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає, що лікування дітей проводилося з 12.08.2023 по 15.11.2024, за які позивачка отримувала достатній розмрі аліментів, які повністю покривали ці витрати на лікування. Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 15.07.2025 року, за період з 12.08.2023 по 15.11.2024 ним було сплачено аліментів на утримання дітей у загальному розмірі 324542,72 грн,з розрахунку 11689,00 гривень щомісячно на одну дитину в 2023 році та 9165,00 гривень щомісячно на одну дитину в 2024 році. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, існує переплата зі сплати аліментів у розмірі 32875,62 грн. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання)\~Сімейного кодексу України. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з\~ст.180 цього Кодексу\~кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 2\~ст. 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до\~Постанови КМУ від 25.04.2018 №410 «Про договори про медичне обслуговування населення за програмою медичної гарантії»\~та\~Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»\~закладами охорони здоров`я укладаються договори з Національною службою здоров`я України для забезпечення доступу до якісного та безоплатного лікування, в тому числі стоматологічного. Програма державних гарантій медичного обслуговування населення, відповідно до\~ст. 2 ЗУ «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»\~це програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг, медичних виробів та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Відповідно до\~ст. 35-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»\~пацієнт має право обирати лікаря, який надає первинну медичну допомогу, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я Як вбачається з долучених до заяви документів, вказані медичні огляди та медичні маніпуляції проводилися в приватних медичних центрах, зокрема в ПП «Стоматологічний центр «Металокераміка» та ортодонтична кліника ФОП [PERSON] . Крім того, суд враховує, що отримання позивачем платних консультацій та інших платних медичних послуг у комерційному медичному закладі не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, оскільки позивачем не доведено, що здійснені ним витрати в цій частині є крайньою необхідністю чи обумовлені особливими обставинами в розумінні положень\~статті 185 СК України, і що це стоматологічне лікування не визначається поточним лікуванням дитини, яке охоплюється щомісячним аліментним утриманням, яке в дійсних правовідносинах сторін є достатнім ( майже в 4 рази перевищує необхідний прожитковий мінімуму на дитину) для задоволення поточних потреб дитини в тому числі і щодо лікування. Згідно з\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1\~ст. 81 ЦПК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Згідно з\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №607/12170/20, виходячи з аналізу\~статті 185 Сімейного кодексу України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Натомість, позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дітей, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку їх хронічною хворобою чи особливим додатковим лікуванням, у зв`язку із наведеним, суд прийшов до переконання про те, що у задоволенні позову слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС КЦС справа №545/3115/19 від 12.01.2022. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне віднести судові витрати у вигляді судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed