Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

13.01.2025р. позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник Головашич Ю.О., через підсистему «Електронний суд», звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян Віолетта Грачиківна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бідонько Людмила Леонідівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Тетяна Михайлівна, державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Лакіза Інна, в якому просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 грудня 2019 року, видане державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян В.Г. громадянці [PERSON] , яке зареєстроване в реєстрі № 8-802, спадкова справа № 411/2018 та скасувати його державну реєстрацію; витребувати із чужого незаконного володіння відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [INFO] померла гр. [PERSON] , після смерті якої [INFO] була заведена спадкова справа № 411/2018. До спадщини увійшла квартира [ADDRESS] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2019 року по справі № 635/1181/19 був встановлений факт родинних відносин, що відповідач-1, гр. [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою [PERSON] , померлого [INFO] , та двоюрідною тіткою [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] отримала, як спадкоємиця п`ятої черги, свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.12.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8-802, видавник Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора (нотаріус Агасян В. Г.). В подальшому квартира [ADDRESS] була неодноразово відчужена за правочинами та на теперішній час власники квартири є [PERSON] та [PERSON] . Про смерть своєї двоюрідної сестри батько позивачки [PERSON] , дізнався від сусідів влітку 2020 року, які повідомили, що в квартирі померлої [PERSON] роблять ремонт невідомі особи, які й повідомили, що власниця даної квартири померла. В подальшому, вже в процесі з`ясування всіх обставин справи стало відомо, що гр. [PERSON] померла [INFO] у психіатричній клініці та рахувалась як невідома жінка, похована за кошти місцевого бюджету. 03.11.2017 року при загадкових обставинах в кв. [ADDRESS] , помер син [PERSON] [PERSON] . Після того, як [PERSON] дізнався про смерть двоюрідної сестри, він звернувся до відділу поліції із заявою про вчинення злочину та у суд із позовом та 12.08.2021 року Київським районним судом м. Харкова по справі № 953/18814/20 був встановлений факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , померлої [INFO] ; встановлено [PERSON] додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його двоюрідної сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] . На рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.08.2021 року по справі № 953/18814/20 були подані апеляційні скарги від [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . Під час апеляційного провадження, [PERSON] , [INFO] помер, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року по справі № 953/18814/20 було залучено [PERSON] , до участі у даній справі як правонаступника позивача . 09 серпня 2023 року постановою Полтавського апеляційного суду по справі №953/18814/20 рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.08.2021 року по залишено без змін. 07.09.2023 року [PERSON] , подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за свого померлого батька, [PERSON] , у порядку ст. 1266 ЦК України, який не встиг прийняти її через свою смерть, як до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, так і до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 11.09.2023 року за № 1584/02-31 вбачається, що на сьогоднішній час містяться відомості про реєстрацію право власності на спадкову квартиру [ADDRESS] за іншою особою, тобто реєстрація права власності на ім`я [PERSON] відсутня. Не вбачається за можливим встановити той факт, що зазначена квартира належить померлій [PERSON] . Було рекомендовано звернутися до суду. [PERSON] , мав пріоритетне право на прийняття спадщини після померлої [PERSON] перед гр. [PERSON] , а в результаті правонаступництва таке право переходить [PERSON] , як єдиній спадкоємиці після смерті батька, [PERSON] , тому його спадкове право, як і [PERSON] , є порушеним і на сьогоднішній час підлягає захисту саме в судовому порядку. Так, на підставі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] підлягає скасуванню, а квартира на підставі ст. 388 ЦК України, витребуванню із чужого незаконного володіння, оскільки вибула з володіння власника ( [PERSON] ) поза його волею та з порушенням законодавства (порушення черговості спадкування) . Відповідач- [PERSON] , у поданих письмових поясненнях та представник у судовому засіданні, проти заявлених вимог заперечував що [PERSON] та [PERSON] , є добросовісними набувачами, які придбали спірну квартиру за відплатним правочином. Добросовісний набувач не може нести відповідальність через порушення третіх осіб, які були вчинені в межах процедур, призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями однієї черги п`ятої. А тому, [PERSON] не мав право претендувати на все майно спадкодавця, а лише на частку рівну частці [PERSON] , а тому вимога про витребування всієї квартири не ґрунтується на жодній нормі права Українського законодавства. Таким чином [PERSON] була безумовно власницею спірного майна на законних підставах. У свою чергу позивач є спадкоємцем шостої черги, як зазначає сама позивач вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за свого померлого батька, [PERSON] , у порядку ст. 1266 ЦК України. Чинне законодавство передбачає лише п`ять черг спадкоємців. Якщо спадкоємців попередніх черг немає або вони не прийняли спадщину, спадщина переходить до держави. В даному випадку позивач не може застосовувати до спірних вимог ст. 1266 ЦКУ України, так як на неї не може застосовуватись право представлення. Право представлення виникає лише тоді коли спадкодавець пережив свого прямого спадкоємця. В даному випадку [PERSON] померла раніше батька позивач, [PERSON] , що у свою чергу виключає право представлення. Законом передбачена лише спадкова трансмісія в порядку черговості. Проте у заяві до нотаріуса, позивачка посилається не на спадкову трансмісію, а на право представлення. Співвідповідач [PERSON] , у поданому відзиві та представник у судовому засідання, проти заявлених вимог заперечували , зазначаючи, що [PERSON] та [PERSON] , є добросовісними набувачами, які придбали спірну квартиру за відплатним правочином. Добросовісний набувач не може нести відповідальність через порушення третіх осіб, які були вчинені в межах процедур, призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Крім того, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями однієї черги п`ятої. А тому, [PERSON] не мав право претендувати на все майно спадкодавця, а лише на частку рівну частці [PERSON] , а тому вимога про витребування всієї квартири не ґрунтується на жодній нормі права Українського законодавства. Таким чином [PERSON] була безумовно власницею спірного майна на законних підставах. У свою чергу позивач є спадкоємцем шостої черги, як зазначає сама позивач вона подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за свого померлого батька, [PERSON] , у порядку ст. 1266 ЦК України. Чинне законодавство передбачає лише п`ять черг спадкоємців. Якщо спадкоємців попередніх черг немає або вони не прийняли спадщину, спадщина переходить до держави. В даному випадку позивач не може застосовувати до спірних вимог ст. 1266 ЦКУ України, так як на неї не може застосовуватись право представлення. Право представлення виникає лише тоді коли спадкодавець пережив свого прямого спадкоємця. В даному випадку [PERSON] померла раніше батька позивач, [PERSON] , що у свою чергу виключає право представлення. Законом передбачена лише спадкова трансмісія в порядку черговості. Таким чином [PERSON] взагалі не має право заявляти будь які вимоги ні до [PERSON] ні до інших спадкоємців. Співвідповідач [PERSON] , у поданому відзиві та представник у судовому засіданні , проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що [PERSON] та [PERSON] , є добросовісними набувачами , фактично є жертвами конфлікту між спадкоємцями та як добросовісні набувачі не можуть нести відповідальність через спір третіх осіб. Втрата добросовісними набувачами свого статусу суперечить ст. 388 ЦК України та призводить до позбавлення їх майна. що є неприпустимим. Заявлені позовні вимоги є безпідставними та не підтверджені доказами, внаслідок чого задоволенню не підлягають. Співвідповідачі [PERSON] , [PERSON] , у поданому відзиві та представник у судовому засідання, проти заявлених вимог заперечували , зазначаючи, що вони є добросовісними набувачами, які придбали спірну квартиру за відплатним правочином. При купівлі квартири в Державному реєстрі прав на нерухоме мано, жодних відомостей про власників майна не було, внаслідок чого вони не повинні нести відповідальність через спір третіх осіб спадкоємців. Володіючи можливістю звернення до іншого спадкоємця [PERSON] , її довіреної особи про витребування вартості реалізованого майна [PERSON] вирішує звертатися до законних власників [PERSON] та [PERSON] , порушуючи положення національного та міжнародного законодавства, усталених підходів до мирного володіння своїм майном. З урахуванням наведеного просили відмовити в задоволені позовних вимог в частині витребування спірного майна. 3-ті особи, у судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, на виконання ухвали суду надали витребувані документи. Ухвалами суду провадження у справі відкрито за правилами загального позовної провадження, витребувані копії спадкових справ, копії укладених правочинів, справа призначена до судового розгляду, відмовлено в залишенні позову без руху та повернені. Також дана справа, протоколом від 03.06.2025р. перерозподілена, внаслідок дострокового закінчення відрядження раніше визначеного судді. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, прийшов до наступного. [PERSON] померла [INFO] . Згідно відповіді Харківського обласного судово-медичної експертизи від 26.11.2020 року вбачається, що «24.11.2017 року у відділенні № 2 ХОБСМЕ була проведена судово-медична експертиза трупа невідомої жінки (з медичної карти ХОПЛ № 3 [PERSON] , [INFO] ). Причина смерті: «Інтоксикація організму. Пневмонія, збудник не встановлений». Відповідно до дозволу Харківської місцевої прокуратури № 4 від 11.12.2017 року № 04-07-10100 вих. 17 труп невідомої жінки (зі слів [PERSON] ) було поховано за кошти місцевого бюджету на кладовище № 1 м. Харкова 09.02.2018 року під № 2323-с». Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2019р. встановлений факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] є двоюрідною сестрою [PERSON] , померлого [INFO] та двоюрідною тіткою [PERSON] , померлої [INFO] . Рішення набуло законної сили. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 29.08.2019 року визначений [PERSON] додатковий строк протягом трьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті двоюрідної племінниці [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , Зобов`язано Харківській міській відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису про смерть №17710 від 12.12.2017 року, а саме: померла [INFO] [PERSON] , громадянка України [INFO] , місце народження м. Мерефа Харківської області, зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Рішення набуло законної сили 01.10.2019 Після смерті [PERSON] Четвертою Харківською міською нотаріальною конторою 28.09.2018р. була заведена спадкова справа № 411/2018. Згідно спадкової справи справа № 411/2018, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 28.09.2018 р. звернувся [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської нотаріальної контори від 01.10.2018р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , за відсутності доказів родинного зв`язку із померлою та не прийняття спадщину у встановлений законом строк. 03.12.2019р. [PERSON] звернулась до Сьомої Харківської міської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , після смерті [PERSON] . У заяві зазначено, що окрім неї, інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини, після смерті [PERSON] , входить квартира за адресою: [ADDRESS] . Батьки [PERSON] померли [PERSON] 11.07.1999р., [PERSON] [INFO] . Син [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. Заповіт [PERSON] не залишила. За ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Враховуючи відсутність заповіту, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. 09.12.2019р. державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Кудіній Л.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , як спадкоємиці [PERSON] . Вказане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №8-802. Згідно договору купівлі-продажу від 09.12.2019 року , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Бідонько Л.Л. , [PERSON] продала спірну квартиру [PERSON] . [PERSON] за договором дарування від 14.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Бідонько Л.Л., подарував спірну квартиру [PERSON] . [PERSON] за договором купівлі-продажу від 04.09.2020р. , посвідченого приватним нотаріусом Кошель Т.В , продала спірну квартиру [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час спірна квартира зареєстрована по частині за [PERSON] , [PERSON] [PERSON] 27.07.2020р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, після смерті двоюрідної сестри [PERSON] . Постановою держаного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 29.07.2020р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] . [PERSON] 27.07.2020р. звернувся у суд із позовом про встановлення факту родинних відносин та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 12.08.2021р. встановлений факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом [PERSON] , померлої [INFO] . Встановлений [PERSON] додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його двоюрідної сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішення набуло законної сили 09.08.2023р. Під час апеляційного оскарження рішення суду від 12.08.2021р. [PERSON] помер [INFO] . Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2023р. залучена до участі у справі [PERSON] , як правонаступник позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно спадкової справи №794П/2021р., заведеної П`ятою Харківської нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини 29.12.2021р. звернулась [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження та укладання шлюбу [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. 01.12.2022р. державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Пірцхалаві Т.Г. видано свідоцтво про право на спадщину, після смерті [PERSON] на інше майно (квартиру , автомобіль, які не є предметом розгляду даної справи). 07.02.2023р. [PERSON] подала до Четвертої Харківської міської нотаріальної контори заяву , в якій зазначила, що на виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.08.2021р. по справі №953/18814/20 вона подає цю заяву, відповідно до якої приймає спадщину після [PERSON] , за свого померлого батька, у порядку ст. 1266 ЦК України. Держаним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори рекомендовано [PERSON] звернутися до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, після смерті [PERSON] 07.09.2023р. [PERSON] подала заяву до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву, в якій зазначила, що на виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.08.2021р. по справі №953/18814/20 вона подає цю заяву, відповідно до якої приймає спадщину після [PERSON] , за свого померлого батька, у порядку ст. 1266 ЦК України. Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08.09.2023р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] за відсутності спадкового майна, яке було б зареєстровано за спадкодавцем. Суд зазначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною першою ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених \~ст. 1259 цього Кодексу. Як встановлено судом заповіт померла [PERSON] не залишила, отже спадкування здійснюється за законом. За ч.1\~ст.\~1265\~ЦК України\~у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Отже [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги, після смерті [PERSON] , оскільки є двоюрідною тіткою померлої [PERSON] . За положеннями\~ст.1263\~ЦК України\~у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Частиною 4\~ст.1266\~ЦК України\~передбачено,\~що \~двоюрідні брати\~та сестри\~спадкодавця спадкують\~ту частку\~спадщини,\~яка належала\~б за\~законом їхнім\~матері,\~батькові (тітці,\~дядькові спадкодавця),\~якби вони\~були живими\~на час\~відкриття спадщини. В постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 643/1216/15-ц зроблено висновок щодо застосування статті 1266 ЦК України та вказано, що спадкуванням за правом представлення це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом третьої черги є [PERSON] , як рідний дядько, а відповідно до ч.4 ст. 1266 ЦК України за правом представлення [PERSON] (батько позивачки) як двоюрідний брат [PERSON] (син дядька). Проте, під час розгляду апеляційним судом скарги на рішення суду, яким [PERSON] визначений додатковий строк на прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри [PERSON] , [PERSON] помер. За положеннями ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Частино 1 ст. 1270 ЦК України перебачений загальний строк для прийняття спадини - 6 місяців . Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено можливість визначення у судовому порядку додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцем, в разі його пропуску з поважних причин. Спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті (трансмітент), до його спадкоємців (трансмісар), тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. До трансмісара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися:1)після смерті спадкодавця та 2)після смерті трансмітента. Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансмісарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки. (правова позиція ВС викладена у постанові від28 лютого 2024 року у справі № 495/6360/19 ). Позивачка, яка є дочкою померлого [INFO] [PERSON] , звернулась двічі до нотаріуса із заявами після смерті батька : 29.12.2021р. про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на загальних підставах; 07.09.2023р. із заявою про прийняття спадщини на виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 12.08.2021р. по справі №953/18814/20, яким [PERSON] наданий додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Отже, після ухвалення судом рішення про надання додаткового строку для прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , [PERSON] помер. До позивачки, як трансмісара перейшло право на прийняття спадщини, яке не встиг реалізувати трансмітент, а вона реалізувала шляхом подання заяви до нотаріуса, в межах додаткового місячного строку, наданого трансмітенту судом, який обчислюється після набрання рішення суду законної сили. З урахуванням наведеного, в даному випадку позивач є спадкоємцем в порядку трансмісії, після смерті батька, який в свою чергу є спадкоємцем третьої черги за правом представлення, після смерті [PERSON] . Ті обставини, що у поданій до нотаріуса заяві від 07.09.2021р. позивачка посилається на ст. 1266 ЦК України право представлення, не змінює фактичного спадкування - спадкової трансмісії. З урахуванням наведеного, після смерті [PERSON] позивачка є спадкоємцем третьої черги (за спадковою тансмісією та за правом представлення), [PERSON] є спадкоємцем п`ятої черги. Згідно зі статтею 1258 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (зміна черговості) Як встановлено судом, 09.12.2019р. державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Кудіній Л.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Порядок визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним врегульовано ст. 1301\~ЦК України, згідно з якою свідоцтво визнається недійсним за рішенням суду з різних підстав, основною з яких є те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Серед іншого,\~причинами для визнання свідоцтва недійсним можуть бути\~визнання недійсними інших документів (заповіт, відмова від спадщини, свідоцтво про шлюб), а також порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Факт видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спадкове майно, право на яке має інший спадкоємець, або видача свідоцтва особі, яка не має прав на спадщину, доводить порушення прав та інтересів особи . Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем третьої черги, а [PERSON] спадкоємцем п`ятої черги, після смерті [PERSON] , саме позивач є спадкоємцем спірної квартири і видане свідоцтво про право на спадщину [PERSON] порушує її права та підлягає визнанню недійсним. У ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст. 1301).\~ Також, згідно пп.2.2.4. п.2.1. Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Накази Мінюсту України від 07.07.2011\~\~№ 1810/5\~ реєстратором до Спадкового реєстру вносяться відомості про заповіти та спадкові договори щодо: визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним (вид, дата та номер документа, на підставі якого свідоцтво про право на спадщину визнане недійсним, найменування суду (видавець)). Отже, вимоги позивача про скасування свідоцтва про право на спадщину від 09.12.2019р. та скасування його реєстрації в Спадковому реєстрі (як зазначено представником позивача під час судового розгляду) є способами захисту, які не передбачені законом та є неефективним для захисту порушеного права позивача, внаслідок чого в цій частині позовних вимог слід відмовити. У ч.5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положенням п.3 ч.1, ч.2 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. У постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 зроблено висновок, що «згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Таким чином, оскільки, як установлено судом, спірна квартира була відчужена від імені особи поза її волею, то вона мала право домагатися відновлення свого права на неї. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеною квартирою виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на квартиру». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального та матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким». У пунктах 142, 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що «метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника». Судом встановлено, що спірна квартира на теперішній час зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу і вказані особи є добросовісними набувачами. Проте спірна квартира на час її відчуження належала [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач, отже вибула з володіння [PERSON] не з його волі. За таких обставин, ефективним способом захисту права позивача є віндикаційний позов до осіб, за якими зареєстровано право власності на спірну квартиру. З урахуванням наведеного квартира [ADDRESS] , підлягає витребуванню у [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] . Наявність оплати з боку добросовісного набувача за спірне майно, з огляду на зміст статті 388 ЦК України, не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про витребування майна від добросовісного набувача ( постанова ВС від 29.04.2024р. № 910/5808/20) Відповідачі мають право захисти своє порушене право в порядку ст. 661 ЦК України. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні із даним позовом у суд позивачем заявлено чотири вимоги - три вимоги немайнового характеру : визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування у спадковому реєстрі державної реєстрації, і одна вимога майнового характеру витребування квартири із чудового незаконного володіння. Отже судовий збір у даній справі повинен складати за три немайнові вимоги 3633,60 грн. та вимога майнового характеру 9730 грн.(висновок про вартість майна здійснений товарною біржею при останнбому правочині із квартирою) Позивачка при зверненні у суд сплатила судовий збір в сумі 2422,40 грн. Враховую, що судом задоволено дві вимоги позивача - одна немайнова ( визнання недійним свідоцтва про право на спадщину за законом) та одна майнова (витребування майна із чужого незаконного володіння). В іншій частині в задоволені позову - відмовлено. Отже, судовий збір сплачений позивачкою при зверненні у суд за дві немайнові вимоги, в задоволені яких відмовлено. Відшкодуванню не підлягають. Недоплачений позивачем судовий збір , в частині задоволених вимог, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави, а саме з [PERSON] - 1211,20 грн., з [PERSON] , [PERSON] 9730 грн.

Outcome: partial