Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

29 листопада 2024 року позивач з використанням засобів поштового зв`язку звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 червня 2015 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник з використанням засобів поштового зв`язку подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, з використанням засобів електронного зв`язку подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що згоден на розірвання шлюбу. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 18 червня 2015 року у м. Новий Бечей Республіка Сербія було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 30 (а.с. 8-15). За змістом позову, сторони спільних дітей не мають, подружні відносини припинили, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Вказана справа є справою з іноземним елементом. Відповідно до частин першої, третьої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є частина перша статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право». Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання в Україні, матеріали справи не містять відомостей про вихід позивача з громадянства України, його втрату або інші підстави для припинення нею громадянства України, а тому її особистим законом є право України. Тобто в даному випадку підлягає застосуванню законодавство України. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню.

Outcome: approved