Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 41868,59 грн., а також судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.05.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі\~АТ «ОТП БАНК») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2023963571, на підставі якого визначено умови обслуговування Кредитної лінії, зокрема за користування кредитом банк нараховує проценти. На дату укладення розмір процентної ставки становить 5% в місяць, та 0,01% річних впродовж пільгового періоду. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає ТОВ «Брайт Інвестмент» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором №2023963571 від 20.05.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та\~відповідачем. Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка станом на день відступлення права вимоги складає 41868,59 грн., з яких: 31100,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту; 10768,59 грн.\~заборгованість за відсотками. Враховуючи викладене, просив суд стягнути з\~ [PERSON] на користь ТОВ\~«Брайт Інвестмент»\~заборгованість у загальній сумі 41868,59 грн. та судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 травня 2025 року відкрито провадження у справі. 26 травня 2025 року до суду представником позивача подано заяву про розгляд справи без участі, в якій просили позовні вимоги підтримати в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. 03 червня 2025 року до суду представником позивача подано заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, в розмірі 8500 гривень. 14 жовтня 2025 року до суду відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Брайт Інвестмент» в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Просили дану справу розглядати за відсутності відповідача та її представника. 17 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 23 жовтня 2025 року до суду представником відповідача подано додаткові пояснення у справі, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 20.05.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023963571, на підставі якого визначено умови обслуговування Кредитної лінії, зокрема за користування кредитом банк нараховує проценти. На дату укладення розмір процентної ставки становить 5% в місяць, та 0,01% річних впродовж пільгового періоду. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2023963571 від 20.05.2019 року про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (особистих), [PERSON] останній платіж відповідачем було внесено 01.12.2020 року. Як вбачається з виписки по рахунки відповідач користувався кредитними коштами, встановленими кредитною лінією, а саме: здійснювала зняття готівки, розраховувалася за товари/послуги, поповнювала картковий рахунок. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передає ТОВ «Брайт Інвестмент» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Брайт Інвестмент» приймає належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором №2023963571 від 20.05.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та\~ [PERSON] . З Витягу з додатку №1 до Договору\~факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 слідує, що сума\~заборгованості відповідача перед ТОВ «Брайт Інвестмент»\~складає 41868,59 грн., з яких: 31100,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту; 10768,59 грн.\~заборгованість за відсотками. 28.03.2025 ТОВ «Брайт Інвестмент» було направлено\~відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту. Відповідно до\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. В розумінні Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (далі - Закон), в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2\~ст. 8 Закону, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1\~ст. 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, за Кредитним договором № 2023963571 від 20.05.2019 року, укладеним між кредитором АТ «ОТП БАНК» та\~відповідачем з 24.03.2023 року право вимоги кредитора перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент». Так, підписавши Кредитний договір № 2023963571 від 20.05.2019 року,\~відповідач добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов`язань у відповідача перед ТОВ\~«Брайт Інвестмент» станом на\~24.03.2023 року складає 41868,59 грн., з яких: 31100,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту; 10768,59 грн.\~заборгованість за відсотками. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надала. При цьому, щодо вказівки відповідача про строк позовної давності, то суд виходить з наступного: Останній платіж (надходження коштів на рахунок для погашення заборгованості за кредитом) за кредитним договором було здійснено у 2020 році (01.12.2020). що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та звітом - рахунком, які долучені до матеріалів цивільної справи Тобто, відповідач був обізнаний про використання (користування) ним кредитними коштами Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257,258, 262,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19. спричиненої коронавiрvсомSARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено до 01.07.2023. В той же час, з початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин. Суди під час аналізу вимог про застосування строків позовної давності зважають на те, що їх продовження в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону. А тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається (постанова Верховного Суду від 22.09.2022 у справі №920/724/21). Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №910/14550/17, від29.05.2024 усправі№523/19380/21, від 25.09.2024 у справі №206/2984/23. від03.12.2024 усправі№910/2721/23. Водночас, стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. А надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку, що не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Крім того, підтвердженням видачі і обслуговування картки (надання кредитного ліміту на картку) є паспорт споживчого кредиту, розписка про отримання картки, розрахунок заборгованості, виписка з рахунку клієнта. Тому, зазначена у позовній заяві сума стягнення заборгованості є саме сумою заборгованості за користування кредитним лімітом по картці. Вимог щодо стягнення заборгованості за п.п. 1.1, 1.4 кредитного договору у позовній заяві заявлено не було - «кредитування у розмірі 5 875,00 гривень на придбання товару». За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ\~«Брайт Інвестмент»\~та вважає за необхідне стягнути з\~ [PERSON] на користь ТОВ\~«Брайт Інвестмент»\~заборгованість за Кредитним договором № 2023963571 від 20.05.2019 року у загальному розмірі 41868,59 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог\~закону\~представником позивача надано: Договір №01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Юлії Чміль», яким сторони погодили вид та вартість послуг, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 01.05.2023, також надано акт про надання правової допомоги №1106-25/Б від 17.06.2025, згідно яких адвокатське бюро надало\~послуги з надання правничої допомоги\~у цивільній справі №522/10952/25-Е на загальну\~вартість\~8500,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, обґрунтовуючи правові підстави стягнення витрат на професійну правову допомогу, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Також, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас, суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved