Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У серпні 2025 року до суду звернувся позивач з вищезазначеним позовом. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач перебуває на пенсії та у свій вільний час займається ремонтом та установкою опалювальної системи у місцевих громадян. 01 жовтня 2024 року до нього звернувся його знайомий та попрохав допомогти в установці опалювальної системи його близьким за адресою: [ADDRESS] . У ході робіт за даною адресою у позивача виникла потреба розвальцювати трубу, для чого необхідно було вийти на подвір`я, де відповідачка тримала на прив`язі двох дворових собак. На подвір`ї позивач дивився навкруги де саме можливо було розвальцювати трубу та на якій поверхні. Побачивши невеликий камінь, позивач зупинився та думав чи підходить він до таких робіт, аж раптом відчув як собака вчепилася в нього та почала кусати його за правий бік. У цей час він жодних дій із пошкодження чи нанесення тяжких ударів собаці не вчиняв, а лише відмахувався рукою. В цей час собака послабила укус та вчепилася за праву кисть та почала знову кусати. Після цього собака, побачивши, що [PERSON] замахнувся на неї, відскочила від нього та в цей час підбігла власниця та забрала собаку і зачинила її у сарайному приміщенні. Позивач зазначає, що після цього він наклав бинти на рвані рани та сів до свого автомобіля і поїхав до лікарні, де йому було надано медичну допомогу. Відповідно до консультаційного висновку [PERSON] мав укушені рани правої кисті та грудної клітини, рекомендовано робити перев`язки із застосуванням лікарських засобів. Собака, яка покусала позивача мала вагу близько 100 кг, відноситься до породи «кавказька вівчарка». За даним фактом в провадженні слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Барди В.М. знаходилося кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170440000123 від 12.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. В ході досудового розслідування призначено судово медичну експертизу. Згідно висновку експерта №162 від 17.06.2025 виявлені тілесні ушкодження на тілі [PERSON] утворилися від двохразової дії гострих предметів, якими могли бути зуби тварини (собаки), не характерні для утворення при падінні на площині, можливо отримані 01.10.2024 і кваліфікуються кожне окремо як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Статтею 128 КК України передбачена кримінальна відповідальність за необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження. Таким чином кримінальне провадження було закрито. Посилаючись на вищезазначені обставини, статтю 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», статті 23, 180, 319, 1166, 1167 1187 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач просив стягнути з відповідачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Процесуальні дії по справі та позиція сторін Ухвалою судді від 15 серпня 2025 відкрите провадження у справі та призначене судове засідання на 19 вересня 2025 року. У зв`язку з неявкою відповідачки у судове засідання розгляд справи було відкладено на 06 листопада 2025 року. У судовому засіданні 05 листопада 2025 року позивачка [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Зокрема, позивач зазначив, що у лікарні після того, як його покусала собака, йому повідомили, що протягом 14 днів йому слід спостерігати за собакою з метою виявлення у неї симптомів сказу. Розуміючи ймовірність такого захворювання, протягом цих 14 днів він дуже хвилювався. Внаслідок укусів у нього з`явився страх до собак, хоча він їх любить. На запитання повідомив, що жодних дій, які б могли спровокувати собаку на агресію він не вчиняв. Відповідачка у судове засідання 06 листопада 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином (а. с. 47, 48), відзиву, заяви чи клопотань до суду не надсилала. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з викладеним судом було постановлено ухвалу\~в судовому\~засіданні без\~оформлення окремого\~документа про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з заявою [PERSON] т.в.о. начальника СПЛ №1 ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 01.10.2025 він був запрошений до приватного господарства [PERSON] , куди привіз газовий котел з метою його монтажу. В процесі роботи він неодноразово виходив до свого автомобіля по інструменти. Коли він попросив власницю щоб вона йому показала, де він може покласти металеву трубу, вона повела його за будівлю. В цей момент їх собака великих розмірів відірвалася і покусала його. Через отримані травми він змушений був звернутися до ЦРЛ (а. с. 11 12). В письмових поясненнях [PERSON] зазначила, що початку жовтня вона домовилася із [PERSON] , щоб він за місцем її проживання встановив газовий котел. Коли [PERSON] приїхав виконувати роботи, вона була вдома. На її подвір`ї знаходилася собака породи кавказька вівчарка, яка була прив`язана за будинком. Коли [PERSON] ходив по двору його попереджали, що за будинком знаходиться собака та щоб він туди не ходив. Але він не звернув на це уваги та пішов за будинок, де навмисно провокував собаку, махав перед нею руками, в яких тримав металеву трубу. Через деякий час собака порвала металевий ланцюг і стрибнула на [PERSON] і вкусила його за праву руку. Вона відразу ж схопила собаку і відвела у бік і закрила Тілесні ушкодження [PERSON] були незначними, від надання медичної допомоги він відмовився (а. с. 13 14). Згідно з копією повідомлення про початок досудового розслідування [PERSON] від 12 лютого 2025 року відомості про кримінальне правопорушення внесено слідчим СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Ворожцовим Д.І. до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2025 за №12025140440000123 за ст. 128 КК України (а. с. 17). Відповідно до копії протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 20 лютого 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170440000123 від 12.02.2025, потерпілий повідомив про обставини, які викладені у позовній заяві (а. с. 8). Згідно з висновком експерта №162 від 17.06.2025 за результатами проведеної судово медичної експертизи на тілі [PERSON] виявлено рубці, які є наслідком загоєння укушених ран: на передній поверхні грудної клітини справа, на тильній та долонній поверхнях правої кисті в першому міжпальцевому проміжку. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від двохразової дії гострих предметів, якими могли бути зуби тварини (собаки), не характерні для утворення при падінні на площині, можливо в строк вказаний в постанові, тобто 01.10.2024 і кваліфікуються кожне окремо як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Укушені рани правої кисті могли утворитися внаслідок укусу твариною (собакою) внаслідок активного захисту під час її нападу (а. с. 18 -19). 05 липня 2025 року в межах вищезазначеного кримінального провадження було проведено допит свідка [PERSON] , [INFO] , яка слідчому СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Барді В.М. повідомила, що на початку жовтня вона домовилася із [PERSON] , щоб він за місцем її проживання встановив газовий котел. Коли [PERSON] приїхав виконувати роботи, вона була вдома. На її подвір`ї знаходилася собака породи кавказька вівчарка, яка була прив`язана за будинком на міцний металевий ланцюг, цілісність якого вона перевірила. Коли [PERSON] ходив подвір`ям вона особисто попереджала його, що за будинком знаходиться собака та щоб він туди не ходив. Але останній її попередження проігнорував і пішов за вказаний будинок після чого, на її думку, навмисно провокував собаку, махав перед нею руками, в яких тримав металеву трубу та молоток. Вона пішла за ним та побачила, що в цей момент собака перервала ланцюг і стрибнула на [PERSON] та в подальшому вкусила його за праву руку, а вона відразу схопила собаку та відтягла її у бік. Тілесні ушкодження [PERSON] були незначними, від надання медичної допомоги він відмовився. На наступний день приїхав [PERSON] і повідомив, що її собака не привита і розмахував перед нею руками, начебто провокував на суперечку. Додала, що її собака привита та постійно знаходиться на прив`язі. На думку [PERSON] , вона вжила всіх можливих заходів для запобігання заподіяння її собакою тілесних ушкоджень [PERSON] , який отримав вказані ушкодження виключно через власну необережність (а. с. 9). Постановою слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Барди В.М. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025170440000123 від 12.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю і діянні складу кримінального правопорушення (а. с. 10). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , син позивача, суду повідомив, що минулого року у нього були періоди дистанційної роботи. У день події його вдома не було, однак після цього він часто спілкувався з батьком, який був у розпачі. Батько розповідав йому про свої поневіряння по лікарні та свої переживання з приводу того, чи був у собаки сказ. Його навіть трусило під час розповідей про ті події, при цьому він ледь не плакав. Внаслідок цього батько вживав багато ліків. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Частиною сьомою статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що дозволяється утримувати, зокрема домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Шкода, заподіяна особі бо майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує (частина четверта статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження»). Будь яких заперечень з приводу належності собаки відповідачці остання до суду не надавала. Натомість письмові пояснення відповідачки, які містяться у матеріалах справи діють підстави до висновку, що саме [PERSON] є особою, яка утримує собаку, яка завдала тілесних ушкоджень позивачу. Отже належним відповідачем у даній справі є саме відповідачка [PERSON] . При цьому судом установлено, що позивач правомірно перебував у домоволодінні відповідачки у зв`язку з роботами по встановленню газового котла. Крім того судом було установлено, що внаслідок нападу собаки відповідачки на позивача, останньому було завдано тілесних ушкоджень, які кваліфікуються кожне окремо як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як установлено судом із матеріалів справи, зокрема із письмових пояснень [PERSON] , напад на позивача здійснила собака породи «вівчарка кавказька», яка відповідно до Переліку небезпечних порід собак, затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~10\~листопада 2021\~року №\~1164,\~є небезпечною\~породою собак.\~ \~Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Будь-яких доказів щодо наявності підстав, визначених частиною п`ятою статті 1187 ЦК України, для звільнення її від відповідальності відповідачка суду не надала та не довела, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу позивача. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2\~статті 11 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті\~23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина\~третя\~статті\~23 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У абзацах першому, другому пункту 3, абзаці другому пункту 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до\~\~чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд,\~\~зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд уважає, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази наявності та доведеності вини відповідачки у заподіянні позивачу моральної шкоди внаслідок укусу собаки. Винними діями відповідачки позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних хвилюваннях, пов`язаних із спричиненням йому фізичного болю, душевних стражданнях з приводу можливості зараження на сказ, який є небезпечною хворобою, порушенням його здоров`я, внаслідок чого він змушений був звернутися за медичною допомогою, істотних вимушених негативних змін у його житті, що також змусило позивача витрачати час на лікування, звернення до правоохоронних органів та суду. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із характеру та обсягу страждань позивача, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, часу необхідного для відновлення попереднього стану та вважає, що на користь позивача слід стягнути із відповідачки у якості відшкодування моральної шкоди 15000,00 гривень, що буде відповідати вимогам розумності і справедливості.\~\~ З урахуванням викладеного вище, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зчастиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було заявлено одну вимогу майнового характеру. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 3028,00 грн. Таким чином судовий збір за подання позовної заяви [PERSON] становить 1211,20 грн. Відповідно до пункту другого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Тобто, позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). Згідно частини шостої\~статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, ураховуючи положення статті 141 ЦПК України, а також те, що позовні вимоги суд задовольняє частково (на суму, що становить 30 відсотків від ціни позову), з відповідача на користь держави підлягає стягненню 363,36 грн судового збору (1211,20 грн х 30%) на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: partial