Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Адвокат Кушнір Анна Семенівна, яка діє в інтересах позивача [PERSON] (дата народження в матеріалах справи відсутня, [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулася через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кошти в загальній сумі 121810 доларів США, про що було складено розписки. Так, відповідно до рукописної розписки 19 грудня 2023 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 8800 доларів США, яку зобов`язався повернути до 09 січня 2024 року. Згідно рукописної розписки 26 грудня 2023 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 14190 доларів США, яку зобов`язався повернути до 09 січня 2024 року. Згідно рукописної розписки від 26 грудня 2023 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 8640 доларів США, яку зобов`язувався повернути до 09 січня 2024 року. Згідно рукописної розписки від 28 грудня 2023 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 6820 доларів США, яку зобов`язався повернути до 11 січня 2024 року. Також, згідно рукописної розписки від 09 січня 2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 3360 доларів США, яку зобов`язався повернути до 12 січня 2024 року. Згідно рукописної розписки від 05 лютого 2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 80000 доларів США, яку зобов`язувався повернути до 11 січня 2025 року. Розписка була складена в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Позичальник зобов`язувався повертати щомісячно по 1000 доларів США і позикодавець погодився, при умові, що вся буде повернута до 11 січня 2025 року. Вказує, що ні в зазначені дати, ні в подальшому відповідачем грошові кошти так і не були повернуті. З часом відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки, змінювати номера телефонів, переховуватись. Відповідач придбав нову квартиру. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за Договорами позики від 19 грудня 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 28 грудня 2023 року, від 09 січня 2024 року, від 05 лютого2024 року в загальному розмірі 121800 доларів США. 21 липня 2025 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 30 липня 2025 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 10 вересня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 08 жовтня 2025 року ухвалою суду заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування, міни, реалізації, звернення стягнення та відчуження і зміни власника у будь-який спосіб відносно 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій зазначено, що в зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні просить справу розглянути без його участі на підставі письмових матеріалів, наявних у справі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. При ухваленні рішення просить стягнути зі [PERSON] заборгованість за договорами позики від 19.12.2023 року, 26.12.2023 року (два договори), 28.12.2023 року, 09.01.2024 року та 05.02.2024 року у розмірі 5102494 грн. 32 коп., що еквівалентно 121800 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 03 листопада 2025 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою місця проживання, шляхом направлення «СМС-повідомлення». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2023 року [PERSON] надано розписку, зі змісту якої вбачається, що він взяв в борг 8800 доларів США у [PERSON] . Зобов`язується повернути до 09.01.2024 року в сумі 9850 доларів США. 26 грудня 2023 року [PERSON] надано розписку, зі змісту якої вбачається, що він взяв в борг 8640 доларів США у [PERSON] . Зобов`язується повернути до 09.01.2024 року в сумі 9500 доларів США. 26 грудня 2023 року [PERSON] надано розписку, зі змісту якої вбачається, що він взяв в борг 14190 доларів США у [PERSON] . Зобов`язується повернути до 09.01.2024 року в сумі 5600 доларів США. 28 грудня 2023 року [PERSON] надано розписку, зі змісту якої вбачається, що він взяв в борг 6820 доларів США у [PERSON] . Зобов`язується повернути до 11.01.2024 року в сумі 7500 доларів США. 09 січня 2024 року [PERSON] надано розписку, зі змісту якої вбачається, що він взяв в борг 3360 доларів США у [PERSON] . Зобов`язується повернути до 12 січня 2024 року. 05 лютого 2024 року [PERSON] надано розписку, зі змісту якої вбачається, що він взяв в борг 80000 доларів США у [PERSON] . Кошти взяв в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Угода буде дійсна при щомісячній віддачі тіла позики в розмірі 1000 доларів США. В судовому засіданні досліджено Оригінали даних розписок. Встановлено, що відповідач свої зобов`язання вказані в боргових розписках не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). Атому, суд приходить до висновку, що боргові розписки від 19 грудня 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 28 грудня 2023 року, від 09 січня 2024 року, від 05 лютого2024 року, надані відповідачем [PERSON] , є документами, які підтверджують фактичне, реальне отримання ним від [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 121800 доларів США. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] суму заборгованості в загальному розмірі 5102494 грн. 32 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Посвідчення Серії [NUMBER] ), а тому, при зверненні до суду від сплати судового збору був звільнений. А тому, на підставі, ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 15140 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved