Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.07.2020 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . 13.12.2024 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, і дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча має можливість і зобов`язаний надавати таку допомогу, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач\~\~подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач\~\~в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом направлення смс-повідомлення, відзив на позов чи інших заперечень проти позовних вимог не заявляв. Відповідно до частини 3\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.10.2025 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи. В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч.8 статті 178, ч.2 статті 191 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, надані в обґрунтування позову, суд встановив наступне: 20.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 20.07.2020, актовий запис № 04. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] " (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 09.02.2021, виданого Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис про народження № 36 від 09.02.2021 (а. с. 9). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.12.2024 по справі № 621/2628/24 шлюб між сторонами розірвано (а. с. 11). З копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 21.02.2025 вбачається, що [PERSON] (позивач по справі) повторно уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ецька" (а. с. 13). З копії витягу з реєстру Слобожанської територіальної громади № 2022/002329726 від 26.12.2022 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3, 12). Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі\~статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~статті 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, встановлено, що дочка сторін по справі [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів на спростування вказаних обставин матеріали справи не містять. Доказів неможливості надання відповідачем аліментів, інших обставин, що підлягають врахуванню судом відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу України, матеріали справи також не містять. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь державного бюджету належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved