Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що 02.09.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №568711705 на суму 5400,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Однак, відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. На виконання договору факторингу 1 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №254 від 17.10.2023, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором. На виконання договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали реєстр прав вимоги №1 від 10.10.2024 до договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС`відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників б/н від 29.05.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25683,48 грн. з яких: 5400,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 20283,48 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підставі викладеного, ТОВ «ФК «ЕЙС» просило стягнути з [PERSON] , на свою користь заборгованість за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 року в розмірі 25683,48 грн. та судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 23.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 28.07.2025 від відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заявлені вимоги вона вважає частково необґрунтованими та завищеними, з огляду на наступне. Кредитний договір вона оспорює, однак вважає, що нараховані відсотки у розмірі 20283,48 грн. є економічно необґрунтованими та непропорційними до суми тіла кредиту (5400 грн). Сума відсотків перевищує 375% річних, що порушує принципи добросовісності та справедливості. Просила суд, зменшити розмір нарахованих відсотків як непомірних, а також визнати умови щодо таких відсотків несправедливими та такими, що суперечать положенням ЗУ «Про захист прав споживачів». Повідомила, що її фінансовий стан є складним: вона не має постійного місця роботи, доходи є нерегулярними та мінімальними. У зв`язку з війною, економічною кризою та дією воєнного стану, можливості належно виконати зобов`язання в повному обсязі немає. Просила врахувати цю обставину як підставу для зменшення розміру відсотків та застосування принципу справедливості при вирішенні справи. У зв`язку з викладеним, просила зменшити суму боргу до справедливої - суми тіла кредиту та помірних відсотків; скасувати або істотно зменшити суму заявлених відсотків (20283,48 грн.); надати розстрочку або реструктуризацію тіла кредиту; не стягувати з неї судові витрати, зважаючи на її фінансовий стан і обставини війни; залишити справу без розгляду в частині надмірно нарахованих сум. 03.09.2025 року від представника ТОВ «ФК «ЕЙС» до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вона покликається на те, що скаржник не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони кредитодавця. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Зазначає, що позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось. Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті первісного кредитора. Вважає, що аргумент відповідача про неправомірність нарахування відсотків є безпідставним та не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Зокрема, ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», на яку посилається відповідач, набрала чинності лише 24.12.2023 року, тоді як кредитний договір між сторонами укладено 02.09.2023 року, тобто до набрання чинності зазначеною нормою. Згідно прикінцевим положенням п.17 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %, тобто з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, тобто з 22.04.2024 по 21.08.2024 включно. Кредитний договір між сторонами укладено 02.09.2023 року, тобто до набрання чинності зазначеною Закону 24.12.2023. Відтак, у період з 24.12.2023 до зупинення нарахування 09.01.2024 застосовано ставку, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а отже, позивач має намір подати заяву про зменшення позовних вимог. Таким чином, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 568711705 від 02.09.2023, становить - 25242,84 грн., з яких 5400,00 грн. - тіло кредиту та 19842,84 грн. відсотків. 04.09.2025 року від представника ТОВ «ФК «ЕЙС» до суду надійшло клопотання, в якому він зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 року у розмірі 25242,84 грн., яка складається з наступного: 5400,00 грн. - заборгованість по кредиту; 19842,84 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом та судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася та заяву про відкладення розгляду справи не подавала. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.09.2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №568711705 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору, відповідно до п.2.1 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5400 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно п.2.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5400 грн. 00 коп. 02.09.2023 (що є датою надання кредиту). Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 12.09.2023, а саме протягом 10 (десять) днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 договору). Згідно п.7.2. договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; 7.2.2 дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору. Відповідно до п.7.3 договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 02.10.2028. Пунктом 7.4 договору встановлено, що проценти за договором сплачуються в наступному порядку: - протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; - після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Позичальник має право достроково повернути достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. У разі часткового повернення суми кредиту, сума до сплати за договором перераховується. З актуальною сумою до сплати позичальник має можливість ознайомитися в особистому кабінеті ( п.7.5 договору). Згідно з п.8.2 - 8.4 кредитного договору процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. За період від дати видачі кредиту до 12.09.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% у день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка). У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разі, за період з наступного дня після 12.09.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від суми залишку кредиту що знаходиться в позичальника за кожний день користування ним (далі - базова процентна ставка). Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,7% річних, що на день укладення договору становить 2,98% у день від суми залишку кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процентна ставка).Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Відповідно п.14.1 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Згідно п.14.2 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно п.14.20 договору у разі відступлення права грошової вимоги за цим договором, до нового кредитора переходять також інші права, передбачені цим договором, в тому числі право на отримання забезпечення виконання цього договору. На останній сторінці кредитного договору позичальником зазначено [PERSON] і вказано, що договір підписаний нею 02.09.2023 року о 13:07:00 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 02.09.2023 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» через АТ КБ «Приватбанк» перерахувало [PERSON] 5400,00 грн. на платіжну картку 5375-41XX-XXXX-7027, призначення платежу: переказ коштів згідно договору №568711705 від 02.09.2023, [PERSON] , код 2745801964, для зарахування на платіжну карту № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Мoneyveo SFD Visa Transfer. Згідно з витребуваної судом інформації з АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітувалась платіжна картка № [NUMBER] та інші картки. На картковий рахунок № [NUMBER] , у період з 02.09.2023 по 07.09.2023 року було зарахування коштів у сумі 5400 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходився в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 зазначеного договору факторингу ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося відступити за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняти права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрах прав вимог. 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладена додаткова угода №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою сторони дійшли згоди викласти п.8.2. договору в наступній редакції: «8.2. строк дії цього договору починає перебіг у момент визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 31.12.2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором». Всі інші умови договору залишаються без змін. Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року від 31.12.2020 року договір факторингу викладено в новій редакції. Відповідно до п.5.3.3 договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій розсуд, у тому числі відступати права вимоги на користь третіх осіб. 31.12.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року включно. У випадках, не передбачених цією додатковою угодою, сторони керуються положеннями договору. 31.12.2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023 року включно. У випадках, не передбачених цією додатковою угодою, сторони керуються положеннями договору. 17.10.2023 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно реєстру прав вимоги №254 від 17.10.2023 року. 31.12.2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2024 року, у зв`язу із чим погодили нести зміни до п.8.2 договору, змінивши в ньому попередню дату новою « 31.12.2024 року). Відповідно витягу з Реєстру прав вимоги №254 від 17.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 р. в сумі 12166,20 грн., з яких: 5400,00 грн. - заборгованість по основному боргу, 6766,20 грн. - заборгованість по відсоткам. Згідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» [PERSON] має заборгованість по кредитному договору №568711705 від 02.09.2023 року в сумі 12166,20 грн., яка складається з: 5400,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 6766,20 грн. - заборгованості за відсотками. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01. Відповідно до п.2.1. зазначеного договору факторингу клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 р. в сумі 25683,48 грн., з яких: 5400,00 грн. - заборгованість по основному боргу, 20283,48 грн. - заборгованість по відсоткам. Відповідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 року [PERSON] має заборгованість в сумі 25683,48 грн., яка складається з: 5400,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 20283,48 грн. - заборгованості за відсотками. 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору. Згідно додатку №1 до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 Реєстр боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 року в сумі 25683,48 грн., з яких: 5400,00 грн. - заборгованість по основному боргу, 20283,48 грн. - заборгованість по відсоткам. З виписки з особового рахунку за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором станом на 05.06.2025 (включно) складає 25683,48 грн., яка складається з: 5400,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 20283,48 грн. - прострочена заборгованості за процентами. Станом на 05.06.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Крім того, укладення вказаного договору [PERSON] не заперечується. Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання нею своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. Наведений представником відповідача розрахунок заборгованості за кредитним договором, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, відповідачем також не спростовано. При цьому, суд не може погодитися із доводами відповідача про несправедливість умов укладеного договору в частині розміру відсотків за користування кредитними коштами, оскільки відповідач із вимогами про визнання умом договору недійсним у частині визначення розміру процентів у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не зверталася, а відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, перед укладенням договору сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, зокрема, й щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Підписавши кредитний договір, відповідач погодилася на запропонований розмір процентів за користування кредитними коштами та зобов`язалася їх сплатити. Частиною 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи. Однак, позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, позивачем у даній справі не заявлось, оскільки він просить стягнути лише, передбачені умовами договору, проценти за користування кредитними коштами. Таким чином, доводи відповідача про наявність підстав для зменшення суми відсотків не заслуговують на увагу. Крім того, жодних доказів на підтвердження свого скрутного майнового стану відповідачем не надано. Враховуючи викладене, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між нею та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», суд приходить до висновку, що право позивача, до якого перейшло право вимоги за цим договором, порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог, з врахування заяви про їх зменшення, в розмірі 25242,84 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 року Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, довіреність від 29.05.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність, акт прийому-передачі наданих послуг (який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025) від 05.06.2025 року. З акту прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року (який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025) вбачається, що загальна сума наданих послуг складає 7000,00 грн., а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 (2 год. - вартість послуги 5000,00 грн.); вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 (2 год. - вартість послуги 1000 грн.); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (1 год. - вартість послуги 500,00 грн.); підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №568711705 від 02.09.2023 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (1 год. - вартість послуги 500,00 грн.). Проте, враховуючи ціну позову, складність даної справи, яка відноситься до категорії малозначних, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтованим та явно завищеним. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 4000,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved