Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12.10.2018 між ТОВ «Авентус Україна» і відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 356450. На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» видала [PERSON] позику в загальному розмірі 4000 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів. Відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На даний час право вимоги до відповідача за договором перейшло до ТОВ «Він Фінанс». Загальний розмір заборгованості за договором станом на день формування позовної заяви становить 20678,20 грн, з яких: сума основного боргу 4000 грн., сума боргу за процентами 2160 грн., сума боргу за пенею і штрафами 9640 грн., сума інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 3454,90 грн., сума 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 1423,30 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 20678,20 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~ Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ТОВ «Він Фінанс» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 356450, шляхом його підписання відповідачем електронно-цифровим підписом. Відповідно до індивідуальної частини договору № 356450 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 4000 грн. зі сплатою процентів за її користування у розмірі 1,53% за кожен день користування позикою (558,45% річних), на строк 30 днів. Відповідач підтвердив факт ознайомлення з наведеними умовами отримання кредиту та їх прийняття проставленням власного цифрового підпису 12.10.2018 о 12:04:44. Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір про надання фінансового кредиту № 356450 від 12.10.2018 було укладено в порядку передбаченому чинним законодавством, а саме Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Авентус Україна» виконало умови договору про надання фінансового кредиту № 356450 від 12.10.2018 та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 4000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Авентус Україна», загальна сума заборгованості відповідача за договором № 356450 від 12.10.2018 складає 15800 грн., з яких: сума основного боргу 4000 грн., сума боргу за процентами - 2160 грн., сума боргу за пенею та штрафами 9640 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п. 2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 12.04.2018 укладено додаткову угоду № 11 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 12 від 30.01.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 356450 від 12.10.2018 перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» № 1706 від 25.07.2024 було прийнято рішення про зміну найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс». Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В силу ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки, відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом - то ТОВ «Він Фінанс» вважає за доцільне користуватись обсягом прав, якими був наділений попередній кредитор, але в межах, що не суперечать нормам законодавства щодо позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, через непогашення відповідачем суми боргу за кредитним договором № 356450 від 12.10.2018, позивачем здійснено нарахування згідно ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних та індексу інфляції на суму заборгованості у таких розмірах: сума інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 3454,90 грн., сума 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 1423,30 грн. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув суму кредиту та не сплатив відсотки за його користування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь нового кредитора відповідача ТОВ «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 356450 від 12.10.2018 в загальному розмірі 20678,20 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст. 133 ЦК). Судом встановлено, що позивачем заявлено стягнення з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Згідно з приписами ч.ч. 1- 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 22.03.2024 між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір про надання правової допомоги № 33. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав копію договору № 33 від 22.03.2024, в якому міститься детальний опис робіт; копію додаткової угоди від 22.03.2024 до договору № 33 від 22.03.2024; копію акта підтвердження факту надання правничої допомоги на суму 5000 грн. Відповідач не подав жодних заперечень з приводу не співмірності витрат позивача на правничу допомогу, за таких обставин, заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved