Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 14.10.2025 року позовні вимоги [PERSON] , в особі представника Аксьонової С.В., до [PERSON] про стягнення пені із заборгованості за несплату аліментів залишено без задоволення. Згідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. 20.10.2025 року представником відповідача, через систему „Електронний суд, подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що [PERSON] з метою захисту його цивільних прав в межах розгляду цивільної справи № 335/6527/25 були надані послуги з професійної правничої допомоги згідно за договором № 24/02/2025 про надання правової допомоги від 24.02.2025 року, який укладено з адвокатом Ковалем М.О. Надання послуг з професійної правничої допомоги підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг № 2 від 16.10.2025 року, підписаним сторонами в межах виконання умов укладених Договорів. Також зазначив, що у судовому засіданні, яке відбулося 09.10.2025 року ним була зроблена відповідна заява про наявність у останнього судових витрат на правову допомогу та, що відповідні документи будуть надані після ухвалення рішення по справі. Крім того, у відзиві, на виконання положень ст. 178 ЦПК України, зазначалося, що відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи судові витрати з оплату послуг адвоката (у всіх судових інстанціях) у розмірі до 25 000,00 грн. Посилаючись на викладене, просить стягнути з позивача [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн. 21.10.2025 року представник позивача подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на пропуск відповідачем строку на подання відзиву та відсутність ухвали про його поновлення, на неподання орієнтовного розрахунку судових витрат, на відсутність заяви про їх стягнення у відзиві, на сумнівну обґрунтованість і неспівмірність заявленої суми, та на соціальний контекст спору, який стосується інтересів дітей. Також зазначила, що витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та стягнення становить надмірний тягар для позивача, як стягувача аліментів на двох дітей, що суперечить принципу розподілу таких витрат. В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, представники сторін подали заяви про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності з урахуванням їх позицій. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 3 цієї статті у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому\~статтею 270\~цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У даному випадку представником відповідача у судовому засіданні, яке відбулося 09.10.2025 року, була зроблена відповідна заява про наявність у відповідача понесених судових витрат на правову допомогу та, що відповідні документи будуть надані після ухвалення рішення по справі (тобто до судових дебатів) в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. За вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогами п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представником відповідача до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено такі докази: копія договору про надання правової допомоги 24/02/2025 від 24.02.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Ковалем М.О.; копія додатку № 2 до договору про надання правової допомоги 24/02/2025 від 24.02.2025, яким сторонами договору погоджено надання адвокатом додаткових послуг за договором та визначена їх приблизна вартість, а саме: складання та подання документів (заяв, запитів), заяв по суті справи, клопотань, пояснень необхідних для захисту прав та інтересів Клієнта під час розгляду справи у Вознесенівському районному суді м. Запоріжжя справи № 335/6527/25 - 1000,00 грн. за годину роботи; участь у судових засіданнях під час розгляду у Вознесенівському районному суді м. Запоріжжя справи № 335/6527/25 1000 грн. у разі перенесення засідання, 2500 грн. одне засідання, що відбулося; копія акту приймання-передачі наданих послуг № 2 договору про надання правової допомоги 24/02/2025 від 24.02.2025 з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Ковалем М.О. у справі № 335/6527/25 в Вознесенівському районному суді міста Запоріжжя, з якого випливає, що обсяг наданих послуг є таким: складання та подання до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяви про перерахунок заборгованості по аліментам від 28.07.2025 року, з урахуванням витраченого адвокатом часу (1,5 години) та попередньо досягнутої домовленості сторін, вартість послуги становить 1500,00 грн. (1000,00 грн. х 1,5 години роботи); підготовка та подання до суду відзиву на позовну заяву по справі № 335/6527/25 від 15.08.2025 року; з урахуванням витраченого адвокатом часу (2 години) та попередньо досягнутої домовленості сторін, вартість послуги становить 2000,00 грн. (1000,00 грн. х 2 години роботи); складання та подання до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адвокатського запиту від 19.08.2025 року; з урахуванням витраченого адвокатом часу (1 година) та попередньо досягнутої домовленості сторін, вартість послуги становить 1000,00 грн. (1000,00 грн. х 1 година роботи); ознайомлення з відповіддю на відзив, підготовка та подання до суду заперечень на відповідь на відзив від 25.08.2025 року по справі № 335/6527/25 від 01.09.2025 року, з урахуванням витраченого адвокатом часу (1,5 години) та попередньо досягнутої домовленості сторін, вартість послуги становить 1500,00 грн. (1000,00 грн. х 1,5 години роботи); участь у судовому засідання у Вознесенівському районному суді м. Запоріжжя по справі № 335/6527/25, яке відбулося 30.09.2025 року о 10.00 год., за погодженням сторін вартість послуги становить 2500,00 грн.; участь у судовому засідання у Вознесенівському районному суді м. Запоріжжя по справі № 335/6527/25 яке відбулося 09.10.2025 року о 10.30 год., за погодженням сторін вартість послуги становить 2500,00 грн.; ордер про надання правничої допомоги від 24.02.2025, виданий на підставі договору № 24/02/2025 від 24.02.2025, згідно з яким адвокат Коваль М.О. надає правничу допомогу [PERSON] в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у своїх запереченнях посилалась на те, що витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та стягнення становить надмірний тягар для позивача, як стягувача аліментів на двох дітей, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, зазначеною нормою права визначено перелік документів, що мають бути подані учасником справи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, це договір про надання правничої допомоги та докази щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Надання будь-яких інших доказів чинним законодавством не передбачено. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» ЄСПЛ виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір. Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); - витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). Дослідивши надані представником відповідача докази на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Надавши оцінку доказам щодо розподілу відповідних витрат, наданим представником відповідача,

Outcome: partial