Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 7 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №492252-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Вказує, що 07.03.2024 відповідачу [PERSON] було направлено пропозицію (оферту) укласти Договір №492252-КС-001 про надання кредиту, 07.03.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №492252-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Зазначає, що через телекомунікаційну систему було направлено відповідачу одноразовий ідентифікатор на номер телефону [NUMBER] , що зазначений нею у анкеті в особистому кабінеті, котрий нею було введено/відправлено. Таким чином, 07.03.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №492252-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач посилається, що свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] , який ним вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №492252-КС-001 належним чином не виконала, у зв`язку з чим за нею числиться заборгованість в розмірі 25200,94 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7400,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16600,94 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1200,00 грн. Зважаючи на викладене, ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості у розмірі 25200,94 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. У судове засідання 6 листопада 2025 року учасники судового розгляду не з`явилися. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Розгляд справи просив здійснювати у відсутності представника позивача, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв від неї не надходило. Неявка учасників справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 6 березня 2024 року позивачем було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір №492252-КС-001 про надання кредиту. Цього ж дня, відповідач прийняв пропозицію щодо укладення Договору №492252-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. 6 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір №492252-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма), підписаний одноразовим ідентифікатором UA-3813, який було направлено відповідачці на номер телефону [NUMBER], що зазначений нею у анкеті в особистому кабінеті, котрий нею було введено, відповідно до порядку визначеного статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до укладеного договору №492252-КС-001 про надання кредиту від 6 березня 2024 року, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цих договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» (п. 2.1 договору). Строк, на який надається кредит: 16 тижнів (п.2.3 договору), стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000 фіксована, занижена процентна ставка за кредитом в день 1,15957313 фіксована (п.2.4 договору), комісія за надання кредиту 1200,00 грн. (п.2.5 договору). Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 16800,00 грн. (п. 2.8); загальні витрати за кредитом 8800,00 грн. (п. 2.10 договору); орієнтовна реальна річна процентна ставка 12126,10 процентів (п. 2.10 договору). Пунктом 2.13 договору визначено, що датою повернення кредиту є 27.06.2024. Сторонами також було погоджено графік платежів визначений пунктом 3.2.3 договору. Згідно з пунктом 4.2.3 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором до закінчення строку дії договору. Пунктом 6.2 договору, сторони обумовили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору. Відповідач прийняв умови кредитного договору та підписав даний договір з використанням одноразового ідентифікатора (пароля UA-3813) та отримала кредит в сумі 8000 грн. на свою банківську платіжну картку № [NUMBER] . Отримання відповідачкою коштів підтверджується даними підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, виданого ТОВ «ПрофідГід», дані транзакції: номер транзакції 40976-24708-97073; номер платіжної інструкції 1a8cd822-dc04-11ee-b90a-000c29d57ed21; сума переказу 8000,00; дата та час проведення 2024-03-07 00:01:11; номер платіжної карти [NUMBER] ; емітент платіжної карти MONOBANK; код авторизації 366014; призначення переказу: перерах.коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №492252-КС-001 від 06.03.2024 без ПДВ. Також 6 березня 2024 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, щодо основних умов кредитування, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, та щодо порядку повернення кредиту, яка повністю узгоджується з інформацією зазначеною у договорі №492253-КС-001. На підтвердження заявлених вимог позивачем до позову також додано: прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір №492253-КС-001про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 3 березня 2024 року; пропозицію (оферта) укласти Договір №492253-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 6 березня 2024 року; візуальну форму послідовності дій клієнта [PERSON] ; правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика»; анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/); та фотокопії документів [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, відповідно до наданого ТОВ «Бізнес позика» розрахунку заборгованості, загальна заборгованість [PERSON] станом на 01.07.2025 згідно кредитного договору складає: 25200,94 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7400 грн; заборгованість по відсотках - 16600,94 грн; заборгованість по комісії: 1200 грн; заборгованість по штрафам - 0 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідачка в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснила погашення основної суми заборгованості та не повернула грошові кошти, отримані в кредит. При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що відповідачка належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надала. Контррозрахунку, який би спростовував неправильність розрахунку, поданого позивачем, відповідачкою також не надано. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачкою умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачкою не погашена та розмір такої заборгованості нею не оспорюється. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 2422,40 грн. судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved