Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 лютого 2003 року між сторонами Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 94. Підставою для розірвання шлюбу є те, що з 2024 року шлюбні відносини між сторонами почали поступово погіршуватися, виникали постійні сварки та конфлікти. У зв`язку з цим подружжя втратило почуття взаємної поваги та любові, перестало вести спільне господарство та підтримувати шлюбні стосунки. Фактично сім`я припинила своє існування, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Ухвалою судді від 21 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/14699/25. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, у ньому наведених, строк на примирення заперечив. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суду пояснила, що у сторін у шлюбі народилося двоє дітей, дочка [PERSON] , 2003 року народження, та син [PERSON] , 2005 року народження. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, сторони 01 лютого 2003 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 94. Спільні діти подружжя є повнолітніми. Судом встановлено, що між сторонами погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечила щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач не заявляв вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved