Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Стислий виклад обставин правовідносин. 31 липня 2025 року [PERSON] звернувся до Чорноморського міського суду Одеської області з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4630, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 21 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 661/Ф03,16/159 від 02 березня 2007 року укладеним з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ « УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА БАНК»( далі по тексту АТ «АЛЬФА БАНК») у розмірі 24 824 .30 доларів США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,37 становить: 704 265(сімсот чотири тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 39 коп., та 1500.00 грн. за вчинення виконавчого напису. Таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4979, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 02 листопада 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2008/661/Ф03,14/108 укладеним 22 серпня 2008 року з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ « УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА БАНК» у розмірі 193 490,28 28 доларів США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,45 становить: 5 504 798 грн. 46 коп. та 1500 00 грн. за вчинення виконавчого напису , та стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. В заяві посилається ,що вказані виконавчі написи виконанні з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України .Так по кредитному договору № 661/Ф03,16/159 від 02 березня 2007 року всі платежі виконані достроково у 2009 році. За договором № 2008/661/Ф03,14/108 укладеним 22 серпня 2008 року відповідні відрахування зроблені у 2011 році. Таким чином, враховуючи що нотаріусом не перевірено наявність безспірної заборгованості та видано виконавчі надписи поза межами строку позовної давності , просить суд визнати вказані виконавчі надписи такими, що не підлягають виконанню. Також просить стягнути з відповідача на скою користь понесені судові витрати зі сплати витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~000.00 грн. Позивач та його представник надали до суду заяву та просили розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримали, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, представник АТ « СЕНС БАНК» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, у судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях від 25 вересня 2025 року просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить застосувати наслідки позовної давності. Треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець Крецул В. А. про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 04 серпня 2025 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Заперечень (заяв) проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін по справі не надходило. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримують та не заперечують проти розгляду справи в заочному провадженні. Представник відповідача АТ « АЛЬФА БАНК» , 11 грудня 2022 року після зміни назви АТ « СЕНС БАНК» у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином( а.с.40, 43,60). 25 вересня 2025 року від АТ «СЕНС БАНК» через систему «Електронний суд» судом отримані письмові пояснення в порядну ст. 43\~Цивільного процесуального\~кодексу України , в яких позовні вимоги відповідач не підтримав та прохав розглянути справу за відсутністю представника банку ( а.с.46-50). Треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець Крецул В. А. про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про місце, час та день розгляду справи повідомлялись належним чином. Поважної причини своєї неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористались ( а.с.39-42,59). Судова повістка у відповідності до п.\~2\~ч.\~7\~ст.\~128\~Цивільного процесуального\~кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин Суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За положеннями ст. ст. 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений Цивільного процесуального\~кодексу України. Таким чином відповідач та треті особи вважається повідомленими про розгляд справи належним чином. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідчин ості її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання. Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За приписами ч. 2\~ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. 21 жовтня 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. видав виконавчий напис № 4630 про стягнення з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА - БАНК» заборгованості, за кредитним договором 661/ФОЗ.16/159 від 02 березня 2007 року що складається з:прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12852 .09 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками та комісією- 11871 .00 доларів США; строкової заборгованості за відсотками та комісією 101. 21 долар США , суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1500 .00 грн. Загальна сума заборгованості 24 824 .30 доларів США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,37 становить: 704265 .39 грн. суми плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису 1500 грн. 00 коп. Стягнення здійснюється за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року. 02 листопада 2020 року, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. видано виконавчий напис № 4979 про стягнення з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА « УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА - БАНК» заборгованості, за кредитним договором 2008/661/Ф03.14/108 від 22 серпня 2008 року у загальному розмірі 193 490,28 доларів США, що складається з:прострочена заборгованість за сумою кредиту - 72264 .28 доларів США ; прострочена заборгованість за відсотками та комісією- 120 963 57 доларів США; строкова заборгованість за відсотками та комісією 261.96 доларів США; суми плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису - 1500 . 00 грн. Загальна сума заборгованості 193 490,28 .28 доларів США (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,45 становить: 5 504 798 грн. 00 коп. Стягнення здійснюється за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року. На виконання вказаних написів були відкриті виконавчі провадження №63491924 та №64087426. Будь-яких відзивів, щодо пред`явленого позову відповідачем, третіми особами Суду не надано. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11\~Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 55\~Конституції України кожна особа має право на судовий захист. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). Кожна особа згідно ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено ,що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно ст. 18\~Цивільного кодексу\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами пункту 19 статті 34\~Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій),постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 Цивільного кодексу України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23 січня 2018 року) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Доказами за приписами ст.\~76\~Цивільного процесуального\~кодексу України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи не встановлено, що при вчиненні напису приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. отримав від представника АТ «АЛЬФА-БАНК» (АТ «СЕНС БАНК») первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем, зазначений у написі, є безспірним. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Щодо застосування наслідків пропущення строку позовної давності Суд наголошує на такому. На період воєнного стану (а до його введення на період карантину) строки позовної давності було призупинено. Зокрема на період карантину позовна давність призупинялася з 02 квітня 2020 року відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. А після запровадження воєнного стану такі ж зміни були внесені до пункту 19\~розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» з 17 березня 2022 року. Остання редакція цього пункту передбачала, що у період дії воєнного стану строки позовної давності призупиняються. Тобто, час, протягом якого можна подати позов до суду, не рахується з 24 лютого 2022 року і до завершення воєнного стану. У вказані періоди діяли такі норми закону щодо окремих періодів: з 02 квітня 2020 року по 30 червня 2023 року - п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який визначав: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину»; з 17 березня 2022 року по 29 січня 2024 року - п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в редакції, яка діяла до 29.01.2024. Цей розділ ЦК було доповнено п. 19 на підставі із Законом України від 15.03.2022\~№2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон №2120), який визначав: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії»;з 30 січня 2024 року по 03 вересня 2025 року - п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції, що діє з 30.01.2024 на підставі Закону від 08\~листопада 2023\~року №\~3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі Закон №3450), який визначав: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений ЦКУ, зупиняється на строк дії такого стану». 03 червня офіційно опубліковано Закон України від 14\~травня 2025\~року №4434-IX (далі Закон №4434) «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності». Цей Закон скасовує зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану. Новий Закон №4434 набрав чинності з 4 вересня 2025 року, тобто через три місяці з дня, наступного за днем опублікування. З урахуванням дати вчинення виконавчих написів (20 жовтня 2020 року та 02 листопада 2020 року) та дати звернення позивача до суду (31 липня 2025 року) суд констатує, що з урахуванням дій описаних вище норм строк позовної давності був зупинений, а тому його пропуску позивачем не допущено. Висновки суду. Оцінивши надані докази у їх сукупності, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, Суд приходить до висновку, що заборгованість перед відповідачем має спірний характер, а тому виконавчі написи приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. були вчинені в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому їх слід визнати такими, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. За правилами частини першої\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1\~частини другої\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, стягнення у цій частині судових витрат з відповідача на користь позивача не здійснюється. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. суд зазначає наступне. Положенням ст. 133 Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 134 Цивільного процесуального\~кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального\~кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального\~кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального\~кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При зверненні до суду з позовом представником позивача надано: копію договору № 268 про надання правничої допомоги від 07 липня 2025 року; детальний опис робіт, акт прийому передачі наданих послуг, квитанція до прибуткового касового ордера. Враховуючи наведене, Суд вважає, що представником позивача надані належні і допустимі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, заперечення відповідача у цій частині не містять міркувань щодо того, у чому саму проявляється завищення вартості послуг чи їх не співмірність. На підставі викладеного,

Outcome: approved