Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

11 серпня 2025 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на статті 4-5, 15-16 ЦПК України, ст.ст. 60-70 СК України, 364, 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1261, 1268 ЦК України просить: - Визнати за [PERSON] , [INFO] , посвідка на постійне проживання [NUMBER] , орган, що видав 8011, ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , право власності на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , набутої у спільну сумісну власність на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого 03 червня 1997 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 2279, право власності на яку 09 червня 1997 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 250/26 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , 1/2 частина якої є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. - Визнати за [PERSON] , [INFO] , посвідка на постійне проживання [NUMBER] , орган, що видав 8011, ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , набутої у спільну сумісну власність на підставі Договору купівлі - продажу, посвідченого 03 червня 1997 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 2279, право спільної сумісної власності на яку 09 червня 1997 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 250/26 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , що залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 06 травня 1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Україна між [PERSON] , та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що вчинено актовий запис № 306, на підтвердження чого додано до позову свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] , видане 01.05.2025 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після реєстрації шлюбу дружина взяла призвище - [PERSON] . Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Під час шлюбу у відповідності до Договору купівлі - продажу, посвідченого 03 червня 1997 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 2279, на ім`я дружини [PERSON] та сина [PERSON] вони придбали у спільну сумісну власність двокімнатну квартиру за [ADDRESS] . Оскільки на момент набуття у власність даного об`єкту нерухомого майна вони з дружиною перебували у шлюбі, 1/2 частка цієї квартири, набута у власність на ім`я дружини, за своїм правовим статусом вважається спільною сумісною власністю подружжя. 09 червня 1997 року право спільної сумісної власності [PERSON] та сина [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 250/26. [INFO] в м. Славутичі Вишгородського району Київської області померла [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , видане Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 13.08.2024. 26 травня 2025 року за заявою [PERSON] , поданою у порядку, визначеному законом, приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 74121041, номер у нотаріуса 10/2025, спадкодавець [PERSON] . Після смерті дружини [PERSON] постало питання прийняття та оформлення спадщини, яка залишилася після її смерті, до якої входить також її доля /частка/ у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , розмір якої за її життя між ними як подружжям та між співвласниками квартири не був визначений. При зверненні до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. з питанням про отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва на право власності на спадщину, до складу якого входить доля (частка) дружини [PERSON] у праві спільної сумісної власності у вищевказаній квартирі, йому повідомили, що він не зможе оформити своє право власності як на частку спільного майна подружжя, так і на частку в порядку спадкування за законом, яка залишилася після її смерті, так як в Договорі купівлі - продажу від 03.06.1997 року не було вказано розмір частки /долі/ кожного з співвласників під час набуття даної квартири у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] , що позбавляє нотаріуса визначити склад спільного майна подружжя та розмір спадкової частки, на підставі чого приватним нотаріусом 23.07.2025 року за № 88/02-14 та за № 89/02-14 було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва на право власності на спадщину. Внаслідок вищенаведеного позивач позбавлений можливості належним чином у встановленому законом порядку нотаріально посвідчити своє право на частку в спільному майні подружжя та право власності на частку в порядку спадкування за законом на долю (частку) його дружини [PERSON] у вищевказаній квартирі, так як під час її отримання у власність згідно Договору купівлі - продажу від 03.06.1997 не було визначено розмір частки кожного з них як подружжя, а також співвласників за договором, в тому числі і спадкодавця [PERSON] . Ухвалою судді\~від 13\~жовтня 2025\~року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06 листопада 2025 року, одночасно задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. копію спадкової справи: номер у Спадковому реєстрі 74121041, номер у нотаріуса 10/2025, спадкодавець [PERSON] . В призначене підготовче засідання 06.11.2025 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду 20.10.2025 року подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, що підтверджено довідкою про доставку електронного документа в кабінет «Електронного суду» та зворотним поштовим повідомленням про отримання 24.10.2025 року процесуальних документів. На електронну адресу суду 28.10.2025 року надіслав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Як вбачається з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів\~справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (виданого повторно) серія [NUMBER] , видане 01.05.2025 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 06 травня 1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Україна між [PERSON] , та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що вчинено актовий запис № 306. Після реєстрації шлюбу призвище чоловіка [PERSON] , дружини- [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] . З Договору купівлі - продажу, посвідченого 03 червня 1997 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 2279, вбачається що на ім`я [PERSON] та [PERSON] придбано у спільну сумісну власність двокімнатну квартиру за [ADDRESS] . 09 червня 1997 року право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в Славутицькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 250/26. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) [INFO] в м. Славутичі Вишгородського району Київської області померла [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81301117 від 26.05.2025 року вбачається, що приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 74121041, номер у нотаріуса 10/2025, спадкодавець [PERSON] . Як вбачається із спадкової справи № 10/2025, відкритої щодо майна померлої [PERSON] , яка надійшла до суду 23 жовтня 2025 року на виконання ухвали суду від 13.10.2025 року, 26.05.2025 року за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа за номером10/2025(номер в Спадковому реєстрі74121041). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81301176 від 26.05.2025, померла [PERSON] за життя заповіту не залишила. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/861 від 03.06.2025, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , з 12.11.1997 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 13.06.1997 року по теперішній час. Померла [PERSON] [INFO] , була зареєстрована за вищевказаною адресою з 13.06.1997 по 13.08.2024 (знята з реєстрації у зв`язку зі смертю). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. № 88/02-14 від 23.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що частка померлої у вказаному майні не визначена. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Малашенко О.І. № 88/02-14 від 23.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва на частку в спільному майні подружжя, було відмовлено у видачі свідоцтва [PERSON] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що склад спільного майна подружжя не визначено. Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 02 серпня 2025 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість двокімнатної квартири загальною площею 58,2 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 1526805,00 гривень без ПДВ, вартість земельної ділянки за кадастровим номером 3211500000:00:002:0012 становить 496947,00 гривень без ПДВ. З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті дружини [PERSON] не має можливості, оскільки під час набуття [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність двокімнатну квартиру за [ADDRESS] , не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва на частку в спільному майні подружжя у позасудовому порядку, що підтверджено постановами приватного нотаріуса Малашенко О.І. № 88/02-14 від 23.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва на частку в спільному майні подружжя та № 89/02-14 від 23.07.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з наведених норм матеріального права, кватрира, розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 03 червня 1997 року приватним нотаріусом Славутицького нотаріального округу Київської області Степаненко В.Д., зареєстровано в реєстрі за № 2279. За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток у праві спільної сумісної власності. У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартира, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] та [PERSON] , становить одну другу її частки у кожного. Як зазначено у ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, яке має статус спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За приписами ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як зазначено у ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищенаведеного [PERSON] , під час набуття квартири у спільну сумісну власність, отримав право на рівну долю (частку) від 1/2 частини дружини [PERSON] у праві спільної сумісної власності, тобто на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Розмір частки у спільному майні подружжя, на яку має право з урахуванням набуття нерухомого майна під час шлюбу з [PERSON] , складає 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а розмір частки, на яку він має право в порядку спадкування за законом також є 1/4 її частка даного об`єкта нерухомого майна, на яку спадкодавець за життя отримала право як на частку об`єкта права спільної сумісної власності двох фізичних осіб. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст.\~25\~ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] який є чоловіком [PERSON] яка померла [INFO] і спадкоємцем першої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/4 частку у зазначеному майні що залишилася як спадок після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом. СУДОВІ ВИТРАТИ. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 2484,74 гривень. Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просив не стягувати на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1242,37 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується.

Outcome: approved