Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

10 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №79146547 згідно якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 5000 грн строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,5% на день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на електронну пошту відповідача. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №79146547 в сумі 17240 грн, з яких 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2250 грн - сума заборгованості за відсотками, 9990 грн - сума заборгованості за пенею. Крім того, 20.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір № 8101813 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складала 20000 грн. Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020, розміщених на їх сайті - https://creditplus.ua/ru/documents. Строк кредиту складав 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,50 % в день. 28.03.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28032025, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 66000 грн, з яких 20000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 36000 грн - сума заборгованості за відсотками, 10000 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином загальна заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 83240,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 20 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви, просив справу розглядати без його участі, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило. У зв`язку з чим, суд відповідно до положень ст. 178 ч. 8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Судом встановлено, що 15.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №79146547 згідно якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 5000 грн строком на 30 днів, за процентною ставкою 1,5% на день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на електронну пошту відповідача (а.с.7-12). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №79146547 в сумі 17240 грн, з яких 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 2250 грн - сума заборгованості за відсотками, 9990 грн - сума заборгованості за пенею (а.с.13-21). Крім того, 20.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний договір № 8101813 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складала 20000 грн. Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020, розміщених на їх сайті - https://creditplus.ua/ru/documents. Строк кредиту складав 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,50 % в день (а.с.27-28, 29-40). 28.03.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28032025, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 66000 грн, з яких 20000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 36000 грн - сума заборгованості за відсотками, 10000 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.41-48). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином загальна заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 83240,00 грн. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2. ст.1050, ч. 2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок: повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за договорами позики та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитами та відсотками. Надані позивачем розрахунки заборгованості, суд визнає правильними, а також враховує, що надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Авентус Україна» відступили право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та 513 ЦК України, а також враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 3028,00 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved