Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 19.06.2025 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява у якій представник позивача [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» безпідставно набуті кошти у розмірі 100000,00 грн. Аргументи учасників справи. 01.11.2024 [PERSON] та АТ «ПУМБ» на підставі заяви уклали договір №200334763096 комплексного банківського обслуговування за яким, відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня. 04.11.2024 [PERSON] та АТ «ПУМБ» на підставі заяви уклали договір №335320726 комплексного банківського обслуговування за яким, відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, [NUMBER] у валюті долар, [NUMBER] у валюті євро. 15.12.2024 невідома особа, за наслідком здійсненого перевипуску simкартки належного [PERSON] номеру телефону оператора мобільного зв`язку (фінансового номеру) та несанкціоновано, від її імені, авторизувавшись та втрутившись в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування-мобільного застосунку «ПУМБ», після чого, в цей день невідома особа, здійснила несанкціоновані транзакції грошових коштів з поточних рахунків [PERSON] на загальну суму 473062,00 грн., в тому числі: з поточного рахунку у форматі IBAN: № [NUMBER] ; на загальну суму 100 000 гривень на поточний рахунок неналежного отримувача у форматі IBAN : № [NUMBER] ; відкритий в АТ «Державний ощадний банк України», МФО 300465, на ім`я [PERSON] , а саме: 15.12.2024 о 13:37 сума 100 000 (сто тисяч) гривень з рахунку в АТ «ПУМБ» у форматі IBAN : № [NUMBER] на рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» у форматі IBAN: № [NUMBER] . Тобто, 15.12.2024 дії по рахункам клієнта [PERSON] в АТ «ПУМБ» відбулись без її згоди та участі, та не були нею ініційовані. Своїми діями чи бездіяльністю клієнт не надавав доступу до своїх рахунків та банківських платіжних карток третім особам, нікому не повідомляв свої персональні данні та данні рахунків/БПК, не сприяв незаконному використанню іншими особами персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. За заявою [PERSON] про вчинене кримінальне правопорушення щодо фактів заволодіння за наслідком здійснених 15.12.2024 невідомою особою неналежних платіжних операцій з її поточних рахунків, відкритих в АТ «ПУМБ», слідчим відділом відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 (Слобідський ВП) ГУНП в Харківській області 19.12.2024 відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024221150001617, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України. 16.03.2025 АТ «ПУМБ» за вихідним № КНО-14.6.2/219 з метою досудового врегулювання спору, надіслав вимогу на адресу місця реєстрації та проживання [PERSON] , якою повідомив про здійснення ним 15.12.2024 неналежної платіжної операції на загальну суму 100000,00 гривень та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну операцію про повернення коштів. Не повернення відповідачем неналежних йому коштів - є підставою для звернення АТ «ПУМБ» до суду за захистом своїх майнових прав. На підставі вищенаведеного, банк звернувся до суду за захистом своїх прав щодо повернення коштів на суму 100000,00 грн. 21.08.2025 представник відповідача Білокур А. надіслала відзив на позовну заяву, відзив був надісланий простою електронною поштою. У відзиві міститься прохання позовні вимоги задовольнити часткового лише в частині стягнення 9351,00 грн., оскільки твердження позивача про те, що дії по рахункам клієнта [PERSON] відбулися без її згоди не підтверджені жодним доказом. Так, списання з картки відбулись 15.12.2024 проте, коли саме клієнтка звернулась до банку позивач не зазначив. Крім того, на картковому рахунку відповідача відкритого в АТ «Ощадбанк» були здійснені були здійснені операції а саме надходження 100000,00 грн., списання 90000,00 грн. та залишок 9444,02 грн. Зважаючи на те, що комісія банку становить 1% тобто 93,50 грн., то відповідач може повернути лише 9153,00 грн., оскільки вищенаведені дії відбулися без згоди відповідача. Також представником відповідача вказано що на момент 31.07.2025 жодній особі не повідомлено про підозру, та відповідач не є фігурантом у кримінальному провадженні. Таким чином відповідач може повернути лише 9351,00 грн.. а решта суми підлягає стягненню з винних осіб які будуть надалі встановлені досудовим слідством у кримінальному провадженні. 26.08.2025 через «Електронний суд» від представника позивача Тугарінова О.Ю. надійшла відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з огляду на те, що представник відповідача не надала доказів, які б підтверджували заперечення у відзиві, виписка про рух коштів не є належним доказом оскільки надана за іншим рахунком, а не за тим, по якому здійснювалось нарахування безпідставно набутих коштів, що не узгоджується з фактичними обставинами справи. Також представником не доведено належного виконання відповідачем своїх обов`язків згідно Закону України «Про платіжні послуги», а саме, щодо блокування картки, на якій зберігається залишок в сумі 9452,00 грн. Крім того, представник позивача звертає увагу, що відзив на позовну заяву у цивільній справі № 710/881/25 (провадження № 2/710/539/25) представника відповідача не відповідає обов`язковим вимогам, встановленим приписами п.2 п.7 ч.3 ст.178 ЦПК України, ч.4 ст.178 ЦПК України, п. 1 та п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України, при цьому представником відповідача не дотримано виконання положень ч.3 ст.179, ч.6 ст.14, ч.8 ст.14 ЦПК України. Заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні представник позивача брав участь у режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, у позовній заяві зазначив щодо розгляду справи за його відсутності. Представник відповідача у суд з`явився та повідомив що визнає позов частково. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2025 було продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 21.08.2025. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 01.11.2024 між АТ «ПУМБ» і [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №200334763096. За цим договором відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня. (а.с. 13-15). 04.11.2024 [PERSON] та АТ «ПУМБ» на підставі заяви уклали договір №335320726 комплексного банківського обслуговування за яким, відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня для власних потреб, [NUMBER] у валюті долар, [NUMBER] у валюті євро (а.с. 16-зворотня сторона 17). Згідно виписки особового рахунка з 04.11.2024 по 18.03.2025, та звіту по транзакціях з використанням БПК, [PERSON] 15.12.2024 о 13:23:43, здійснено перерахування грошових коштів на поточний рахунок [NUMBER] у розмірі 437000,00 грн. (а.с. 18-22). Відповідно до платіжної інструкції №226216755 від 15.12.2024 з рахунку [NUMBER] , що належить [PERSON] здійснено транзакцію на рахунок [PERSON] у розмірі 100000,00 грн. з призначенням платежу повернення боргу (а.с. зворотня сторона 23). Крім того, внаслідок вчинення незаконного втручання в банківську систему з банківської карти [PERSON] здійснено інші незаконні транзакції, що підтверджується платіжними інструкціями №400000061585 від 15.12.2024 на суму 50000,00 грн., №226217262 від 15.12.2024 на суму 100000,00 грн., №226218375 від 15.12.2024 на суму 100000,00 грн., №226219852 від 15.12.2024 на суму 85000,00 грн., №227712538 від 24.12.2024 на суму 1145,00 грн., №76798 від 31.12.2024 на суму 50000,00 грн., №11994642750 від 27.01.2025 на суму 50000,00 грн. (а.с. 23- зворотня сторона 26). АТ «ПУМБ» відшкодував [PERSON] завдану шкоду, що підтверджується платіжною інструкцією №24679_1 від 21.02.2025 на суму 384540,10 грн., 1314,90 грн., 37207,76 грн. (а.с. 28-30). За даними копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2024 до реєстру внесені відомості про відкриття кримінального провадження №12024221150001617 про вчинення відносно [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України невідомою особою (а.с. 27). Згідно листа слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області на заяву АТ «ПУМБ» №КНО-14.6.2/214 від 12.03.2025, АТ «ПУМБ» визнано потерпілим в кримінальному провадженні №12024221150001617 в особі [PERSON] (а.с. 31-34) Відповідно до вимоги про повернення коштів №КНО-14.6.2/219 від 16.03.2025 АТ «ПУМБ» надіслало [PERSON] вимогу щодо повернення грошових коштів у сумі 100000,00 грн., що підтверджується списком №18/03/2025 рекомендованих листів, та копією рекомендованого повідомлення про вручення (а.с. 35-38). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому. Судом встановлено, що 04.11.2024 [PERSON] та АТ «ПУМБ» на підставі заяви уклали договір №335320726 комплексного банківського обслуговування за яким, відкрито поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня для власних потреб, [NUMBER] у валюті долар, [NUMBER] у валюті євро. (а.с. 16-зворотня сторона 17). Згідно виписки особового рахунка з 04.11.2024 по 18.03.2025, та звіту по транзакціях з використанням БПК, [PERSON] 15.12.2024 о 13:23:43, здійснено перерахування грошових коштів на поточний рахунок [NUMBER] у розмірі 437000,00 грн. (а.с. 18-22). Відповідно до платіжної інструкції №226216755 від 15.12.2024 з рахунку [NUMBER] , що належить [PERSON] здійснено транзакцію на рахунок [PERSON] у розмірі 100000,00 грн. з призначенням платежу повернення боргу (а.с. зворотня сторона 23). Відомості про відкриття кримінального провадження №12024221150001617 про вчинення відносно [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України невідомою особою (а.с. 27) Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Відповідно до\~постанови Верховного\~Суду від\~31.01.2024\~у справі\~№640/17086/18 тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти поверненню потерпілій особі, необхідно враховувати, що акти цивільного законодавства мають відповідати змісту загальних засад, зокрема добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї немає зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18, провадження № 61-434св20, від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21, провадження № 61-1022св22. Згідно постанови\~Верховного Суду\~від 25.09.2025\~у справі\~№201/9127/21 Зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна випливає із загальної для права заборони безпідставного збагачення: той, хто збагатився за рахунок іншого, без належної на те правової підстави зобов`язаний повернути предмет власного збагачення. Традиційно в доктрині цивільного права зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення, іменуються кондикційними (з лат. «condictio sine causa» - повернення збагачення, одержаного без правової (справедливої) підстави). Приписи глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача такого майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли дії особи або події призводять до неправового результату у виді юридично безпідставного майнового блага, що перейшло до набувача та сприяло його безпідставному збагаченню. Безпідставне збагачення може полягати як у так званому «фактичному» збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в «юридичному» збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18). Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року. Системний аналіз статей 1212, 1214 ЦК України у взаємозв`язку з приписами статей 3, 509 цього Кодексу дає підстави для висновку, що визначення моменту виникнення в особи (боржника) обов`язку з повернення потерпілому безпідставно набутого нею майна, з урахуванням справедливості, розумності та неприпустимості безпідставного збагачення однієї особи за рахунок іншої, передбачає доцільним урахування такого моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про володіння чужим майном без достатньої правової підстави. Особа не може вважатися такою, що має обов`язок повернути безпідставно набуте майно до того часу, доки вона, діючи відповідно до вимог ділового обороту, з належним рівнем розумності й обачливості, не дізналася або не могла дізнатися про самий факт свого безпідставного збагачення. Під час визначення моменту обізнаності набувача майна про безпідставність його володіння майном потрібно брати до уваги добросовісність поведінки набувача майна (суб`єктивну складову такої поведінки) та зважати не лише на момент, коли він дізнався про набуття ним майна, а й на момент, коли він міг дізнатися про відсутність правових підстав для набуття ним майна, адже конструкція «особа дізналася або могла дізнатися про своє володіння чужим майном без достатньої правової підстави» зобов`язує набувача майна діяти розсудливо, обачно, вживаючи заходів для з`ясування підстав володіння ним таким майном. Відповідно до\~п.\~21\~ч.1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про платіжні послуги» ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює платіжну операцію шляхом формування та/або подання відповідної платіжної інструкції, у тому числі із застосуванням платіжного інструменту. До ініціаторів належать платник, отримувач, стягувач, обтяжував. Згідно п. 42-44 ч.1 ст. 1 цього Закону, неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний отримувач\~-\~особа,\~на рахунок\~якої без\~законних підстав\~зарахована сума\~платіжної операції\~або яка\~отримала суму\~платіжної операції\~в готівковій\~формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно). Згідно п.57 ч.1 ст. 1 згаданого Закону, платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього. Відповідно до ч.1-3 ст. 88 Закону України\~«Про платіжні послуги» неналежний отримувач\~протягом трьох\~робочих днів\~з дати\~надходження повідомлення\~надавача платіжних\~послуг платника\~про виконання\~помилкової,\~неналежної або\~неакцептованої платіжної\~операції зобов`язаний\~ініціювати платіжну\~операцію на\~еквівалентну суму\~коштів,\~зараховану йому\~внаслідок помилкової,\~неналежної або\~неакцептованої платіжної\~операції,\~на користь\~такого надавача\~платіжних послуг. Надавач\~платіжних послуг,\~що обслуговує\~неналежного отримувача,\~у разі\~згоди неналежного\~отримувача на\~повернення коштів\~зобов`язаний розблокувати\~кошти на\~рахунку неналежного\~отримувача та\~повернути їх\~неналежному платнику\~на підставі\~наданої неналежним\~отримувачем платіжної\~інструкції. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Відповідно до платіжної інструкції №226216755 від 15.12.2024 з рахунку [NUMBER] , що належить [PERSON] здійснено транзакцію на рахунок [PERSON] у розмірі 100000,00 грн. з призначенням платежу повернення боргу (а.с. зворотня сторона 23). Отже, судом встановлено, що фактично була проведена неналежна платіжна операція, зарахування Банком на рахунок відповідача та отримання останнім грошової суми. Враховуючи, що фактично отримані [PERSON] добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а сам відповідач повідомлений про набуття ним коштів, які не є його власністю, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів. Суд, при розгляді справи не враховує відзив поданий представник відповідача, оскільки він був поданий з порушенням вимог ч.6 ст.14, ч. 6,7 ст. 43, ч.4 ст. 179 ЦПК України. Відповідно до ч.9 ст. 178 ЦПК України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до\~частини шостої\~статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку. Представник відповідача є адвокатом, відповідно відповідь на відзив мав бути нею поданий Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), натомість відзив був поданий шляхом направлення його на електронному пошту суду, без належних доказів направлення відзиву позивачу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження № 14-48цс22) зазначено, що: звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду. Наведені висновки не стосуються адвокатів, нотаріусів, приватних виконавців, судових експертів, державних органів та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки, які реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку». Реєстрація в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному ЦПК України. Втім представник відповідача у паперовій формі відзив до суду не надав. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїм процесуальним правом сторони в процесі щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, суд, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають задоволенню. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Станом на день звернення до суду і цим позовом заборгованість по кредитному зобов`язанню відповідач не погасив. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, понесенні позивачем за подання до суду позовної заяви, в розмірі 2422,40 грн., відповідно до платіжної інструкції №000486526/00000020721 від 18.06.2025.

Outcome: approved