Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

18.08.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», через систему «Електронний суд» подав до Самбірського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 7371298 від 30.01.2023 у розмірі 20\~067,50 грн та судові витрати. 04.09.2025 ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області матеріли справи № 452/3041/25 провадження № 2/452/1359/2025 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Турківського районного суду Львівської області. Справа надійшла до Турківського районного суду Львівської області 30.09.2025 за вх. №3848/25 та передана судді Волинець М.З. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 30.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі\~ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] укладено договір позики № 7371298шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено, на виконання умов зазначеного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало та надано позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Натомість, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустила істотні порушення умов договору, не повернувши кошти, які були йому надані у вигляді позики відповідно договору, та не сплативши відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. У подальшому, 11.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-36/23, заборгованість відповідача за договором позики №7371298 станом на дату складання позовної заяви склала 20 067,50 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 422, 40 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського району суді Львівської області від 02.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 21.10.2025 о 12:00 год. за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання 21.10.2025 та повторно 05.11.2025 не з`явився. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Відповідно до ч. 4 ст. 223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 05.11.2025 вирішено проводити заочний розгляд справи № 452/3041/25 на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України\~не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. 30.01.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (позичальник) укладено Договір позики № 7371298 (з фіксованою диференційованою ставкою) у формі електронного документу з використанням електронного підпису у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 1.1 вказаного Договору проценти грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики і є платою за користування такою Позикою (Договором передбачено базову процентну ставку за перший день користування Позикою, базову процентну ставку з другого дня користування Позикою до дати повернення Позики, знижену процентну ставку з другого дня користування Позикою до дати повернення (відносно базової), процентну ставку за продовження строку користування Позикою та процентну ставку за понадстрокове користування позикою, яка не застосовується в період карантину, розміри ставок визначені Договором). Відповідно до умов Договору (п. 2) загальна сума позики 5000 грн; строк кредиту 30 днів; базова процентна ставка за перший день - 25,96 %, з другого дня 2,50 % (фіксована); дата повернення позики 01.03.2023. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку Позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між Позикодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору. Згідно п. 6 зазначеного Договору, Позичальник має право продовжити строк користування Позикою (пролонгація). Продовження строку користування Позикою здійснюється за зверненням Позичальника в електронній формі через особистий кабінет Позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження строку Позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде розраховуватись за ставкою 2.50% (ставка незмінна протягом всього Строку Позики), якщо інше не буде визначено в додатковій угоді, укладеній між Сторонами. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку Позики визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами та відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. Пунктом 1 Договору встановлено, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми Позики. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до договору позики № 7371298 від 30.01.2023 дата видачі позики - 30.01.2023; кількість днів у розрахунковому періоді 30; дата повернення: 01.03.2025; сума кредиту 5000 грн; проценти за користування кредитом 1312,50 грн. Сторони дійшли згоди щодо умов договору. Невід`ємною частиною Договору є Додаток № 1 до договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №7371298 від 30.01.2023, Паспорт споживчого кредиту, які також підписано позичальником та Правила надання грошових коштів у позику, з якими позичальник ознайомився. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконано, а саме надано відповідачу грошові кошти у сумі 5 000 гривень шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] , отримувач [PERSON] , дата 30.01.2023, номер платежу f587d819-a8e2-4e5a-9796-ec366b99a9be, що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» від 24.02.2025. 11.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-36/23, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», визначеними в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.3). Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-36/23 від 11.07.2023, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 20 067,50 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основним боргом, 15067,50 грн - заборгованість за відсотками. Відповідач відзиву не подав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ст. 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У свою чергу системний аналіз ст.ст. 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд при вирішенні справи користується правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц та від 18.01.2023 у справі № 686/13446/15 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. На підставі наданих позивачем доказів суд встановив, що строк позики за вказаним договором позики становить 30 днів, доказів, що строк було продовжено позивачем не надано та такі докази відсутні в матеріалах справи. Таким чином нарахування відсотків на період понад строк позики є незаконним. Отже, стягненню підлягає заборгованість за договором позики № 7371298 від 30.01.2023 в розмірі 6312,50 грн, що складається з: суми позики 5000 грн.; суми заборгованості за відсотками 1312,50 грн (які розраховано позикодавцем, згідно таблиці обчислення загалбної вартості кредити для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до договору позики № 7371298 від 30.01.2023). За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог. Розподіл судових витрат. Судові витрати у розглядуваній справі складаються зі судового збору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів\~справи вбачається,\~що вказана\~позовна заява\~подана через\~систему «Електронний\~суд»,\~та відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судовий\~збір сплачено\~із застосуванням\~понижуючого коефіцієнту\~відповідного розміру\~ставки судового\~збору -\~0,8,\~що становить\~2\~422 грн 40 коп. Враховуючи те, що позов ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено частково,\~суд,\~відповідно до\~положень ст.\~141\~ЦПК України,\~визначає позивачу\~судові витрати\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а саме\~з відповідача\~ [PERSON] \~у розмірі\~762,09\~грн,\~пропорційно до\~задоволених позовних\~вимог:\~з розрахунку\~ 6312,50\~грн (задоволені\~позовні вимоги)\~становлять \~31,46\~%\~заявленої суми\~позовних вимог;\~від суми\~сплаченого судового\~збору при поданні позову в розмірі 2 422,40 грн складають 762,90 грн.

Outcome: partial