Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Однак зважаючи на різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння шлюб було розірвано. За час шлюбу у сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . 02.11.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист №2-7194 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2010. Так, при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа державним виконавцем винесено постанову від 16.03.2016 ВП №50398926, якою звернуто стягнення на заробітну плату (доходи) боржника [PERSON] [INFO] . В період з 17.03.2021 по 17.03.2022 [PERSON] у супроводі позивачки, перебуваючи на повній відповідальності останньої перебувала за кордоном. На даний час спільній доньці сторін [PERSON] виповнилося 18 років. При цьому вона є курсантом першого курсу Військового інституту за освітнім ступенем бакалавр денної форми навчання за спеціальністю «052 Політологія» за освітньою програмою «Воєнна політологія» Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Позивачка зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину на період її навчання, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддати на утримання дитини у відповідності до ст. 199 СК України, до досягнення нею 23 років. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] адвокат Люлик Р.І. надав суду заяву в якій зазначив про розгляд справи за його відсутності не заперечує проти винесення заочного рішення суду, позовні вимоги підтримує. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що\~\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] є належним чином повідомленим судом про дату, час і місце судового засідання, однак у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Також відповідач повідомлялася через оголошення на веб-порталі судової влади України, \~Єдиний державний\~реєстр судових\~рішень:\~//reyestr.\~court.\~gov.\~ua/.\~Названий веб-портал\~згідно з\~Законом України\~Про\~доступ до\~судових рішень\~№\~3262-IV\~від 22.12.2005\~є відкритим\~для безоплатного\~цілодобового користування. Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua \~ \~ \~ Згідно з ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивачки, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~ Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку представника позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. На разі шлюб розірвано, заперечень не надходило щодо цього. За час шлюбу у сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с.4). 02.11.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист №2-7194 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2010. При примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа державним виконавцем винесено постанову від 16.03.2016 ВП №50398926, якою звернуто стягнення на заробітну плату (доходи) боржника [PERSON] [INFO] (а.с.8). В період з 17.03.2021 по 17.03.2022 [PERSON] у супроводі [PERSON] , перебуваючи на повній відповідальності останньої перебувала за кордоном (а.с.7). На даний час [PERSON] є курсантом першого курсу Військового інституту за освітнім ступенем бакалавр денної форми навчання за спеціальністю «052 Політологія» за освітньою програмою «Воєнна політологія» Київського національного університету імені Тараса Шевченка (а.с.5-6). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до\~ст.51 Конституції України, положень Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей\~5,\~154,\~257 СК України\~держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Частиною 1\~ст. 9 Конституції України\~установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У ст. 6 Європейської Конвенції закріплено обов`язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку\~в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно п. 20\~постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючись щодо розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, на час навчання, та вважає за справедливе встановити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, та до завершення дочкою навчання, але не довше як до досягнення дитиною 23 років. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі\~ст. 182 СК України. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, суд вважає за необхідне згідно\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1\~211,20 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved