Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позов мотивовано тим, що 09 грудня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» (Кредитодавець) та Відповідачкою було укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00020129447, який був укладений в електронній формі шляхом акцептування публічної оферти із застосуванням одноразового ідентифікатора, що, на думку Позивача, відповідає вимогам законодавства про електронну комерцію. За умовами Договору, Відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 5 429,00 грн, які вона зобов`язалася повернути та сплатити проценти не пізніше 08.01.2021 р. Відповідачка своїх зобов`язань не виконала, жодного платежу не здійснив, що призвело до виникнення заборгованості. 30 червня 2021 року, на підставі Договору факторингу № 20210630-Ф/2, право вимоги за цим Договором позики перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф». Загальна сума заборгованості Відповідачки станом на 16.09.2024 р. становить 21 774,24 грн., яка включає залишок тіла кредиту, проценти за користування, прострочені проценти (за підвищеною ставкою) та інфляційне збільшення. Позивач просить стягнути з Відповідачки суму заборгованості за кредитом і понесені судові витрати. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом шостим частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 9 Закону «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження заявлених вимог Позивач надав договір № 00020129447 про надання позики на умовах фінансового кредиту (надалі Договір позики), укладений 09.12.2020 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» (далі Товариство) та [PERSON] (далі Клієнт), за умовами якого Товариство надає Клієнту грошові кошти у сумі 5429,00 грн, а Клієнт зобов`язується повернути грошові кошти до 08.01.2021 р. та сплатити 1,85 % за кожен день користування (2,50 % у разі користування кредитом проза межами строку дії договору). Також до позовної заяви додано: паспорт споживчого кредиту\~\~та заяву формуляр про акцептування оферти; додаток до Договору позики, яким стонами узгоджено графік платежів; заяву формуляр про акцептування оферти. Клієнт підписав зазначені документи з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «e084127n». 30.06.2021 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір факторингу № 20210630-Ф/2, на підставі якого Позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», зокрема й Відповідачки, порядковий номер якої в реєстрі боржників 2482. Матеріали цивільної справи містять: адресоване Відповідачці, повідомлення ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" щодо заміни кредитора за Договором позики та копію досудової вимоги про оплату заборгованості; детальний розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість Відповідачки за Договором позики становить 21 774,24 грн та включає: залишок заборгованості за тілом 5 429,00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 3 013,20 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано Новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021) 12 215,25 грн; інфляційне збільшення 1 116,79 грн (нараховано Новим кредитором за період 09.01.2021 по 23.02.2022). Оцінюючи надані позивачем документи, суд виходить з того, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 та 2 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1\~стаття 80 ЦПК України). Частиною 4\~статті 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відносинах кредитування/позики саме на позикодавцеві (у даному випадку на новому кредиторові/факторі) лежить тягар доведення як факту укладення договору, так і факту надання коштів (ст. 1046, 1054 ЦК України). Перехід права вимоги за договором факторингу (цесія) не змінює обсяг зобов`язань кредитора щодо доказування. Самі лише копії електронного договору, заяви-анкети, внутрішні реєстри обліку боржників, розрахунки заборгованості, або навіть сам договір факторингу, не є належними та достатніми доказами фактичного перерахування/надання грошових коштів позичальнику. Належними та безумовними доказами, що підтверджують факт надання кредитних коштів, є первинні бухгалтерські документи: платіжні доручення; виписки з банківського рахунку Позичальника, що відображають зарахування суми позики; меморіальні ордери чи інші розрахункові документи, що підтверджують списання коштів з рахунку Кредитодавця та зарахування їх на рахунок Відповідача. У матеріалах справи, що розглядається, такі докази відсутні. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на підставі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Як убачається з матеріалів справи, Позивач своїм правом на отримання від первісного кредитора при укладенні договору факторингу не скористався. Натомість ініціював витребування необхідних відомостей від пов`язаних банківських установ, посилаючись на те, що кредитні кошти\~зараховувались на\~поточний/картковий\~рахунок/№\~картки №\~ [NUMBER] ,\~що обслуговується\~в АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~і Позивач\~не будучи\~стороною договору\~не може\~самостійно отримати\~інформацію про\~рух коштів\~по рахунку\~Відповідача.\~Крім того,\~вказував на\~те,\~що у\~Договорі позики\~зазначені реквізити\~Позичальника,\~зокрема банківський\~рахунок у\~ ПАТ\~«Альфа-Банк»\~(з 2022 року АТ «Сенс Банк»). За повідомленням АТ «Сенс Банк», інформацією про зарахування на карту № [NUMBER] не володіє. Аналогічне за змістом повідомлення суд отримав від АТ КБ «Приватбанк», яке також надало виписку по рахунку № [NUMBER] ,\~який належить\~Відповідачці та\~містить даних\~про зарахування в період 09.12.2020 14.12.2020 кредитних коштів у розмірі 5\~429,00\~грн. За таких обставин надані Позивачем документи (копія договору, розрахунок заборгованості, договір факторингу) є недостатніми для підтвердження факту реального надання Відповідачці суми позики (тіла кредиту). У зв`язку з недоведеністю факту передачі коштів, відсутні правові підстави для стягнення як тіла кредиту, так і похідних від нього платежів (процентів та інфляційного збільшення). У задоволенні позову слід відмовити через недоведеність його фактичних підстав.

Outcome: dismissed