Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] , разом з ним мешкала його дружина [PERSON] , яка в свою чергу звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відмови від неї не заявляла, а тому вважається такою, що її прийняла. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшов зазначений житловий будинок. Після смерті матері [PERSON] , позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що й стало підставою для звернення до суду. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, в якій також просила розглянути справу за її відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено судом, [INFO] помер батько сторін [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 21 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги, наданою виконавчим комітетом Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 177 від 25 липня 2024 року). За життя померлий заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. На час смерті [PERSON] , разом з ним мешкала його дружина [PERSON] (довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 83 від 26 березня 2024 року), яка фактично прийняла спадкове майно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Так, [PERSON] відмови від спадщини не заявляла, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. [INFO] померла мати сторін [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 25 серпня 2021 року Ренійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 363). Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). За життя, [PERSON] на випадок своєї смерті особистого розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснюється за законом. З витребуваних у Ренійській державній нотаріальній конторі Одеської області спадкових справ, які відкриті після смерті [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] 16 березня 2011 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Позивач [PERSON] , в свою чергу, 16 лютого 2022 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] ніяких дій з прийняття спадщини не вчинила. Таким чином, позивач прийняв спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Однак, при зверненні позивача до державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно, про що видано відповідну постанову. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України. На підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлого [PERSON] , а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не позбавляє спадкоємця оформити своє право на спадщину, що передбачено ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). \~ \~ \~ \~Право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, що визначено ст. 328 ЦК України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже,\~всі вказані\~обставини знайшли\~своє підтвердження\~у судовому\~засіданні та\~не викликають\~у суду\~жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просив залишити судові витрати за ним, питання про стягнення судових витрат з відповідача судом не розглядалось. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved