Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ «ФК «ЄАПБ») засобами поштового зв`язку звернулось до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за договором позики № 796333324 в розмірі 28 899,00 грн, з яких: 13 650,00 грн- сума заборгованості за основною сумою бору; 7 878,00 грн- сума заборгованості за відсотками; 7 371,00 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 20 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79633324 у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України « Про електронну комерцію», про що свідчить п.21 договору позики. Згідно з п.1. договору позики за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти ( надалі-позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №36 від 28.10.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 899,00 грн, з яких: 13 650,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 7878,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 7 371,00 грн- сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою. Після відступлення позивачу прав грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій. Посилаючись на статті 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639,641,644,1047,1049 ЦК України, позивач просить стягнути зазначену заборгованість з відповідача та понесені ним судові витрати (а.с. 2-5). Ухвалою судді Самарівського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики передано за підсудністю на розгляд до Славутицького міського суду Київської області ( а.с. 36). 01 липня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до канцелярії Славутицького міського суду Київської області та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 для її розгляду визначено головуючим суддею Бабич Н.С. ( а.с. 41). Ухвалою судді від 11 липня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 31 липня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів ( а.с. 45-46). Ухвалою суду від 31 липня 2025 року поновлено представнику позивача строк для подання доказів та клопотання про витребування доказів, витребувано в АТ «Універсал Банк» докази, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 09 вересня 2025 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 198 ЦПК України ( а.с. 84-87). У період з 05.08.2025 по 01.09.2025 головуюча у справі суддя Бабич Н.С. перебувала у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 09 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22 вересня 2025 року (а.с. 105-106). Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України судовий розгляд справи відкладено на 07 жовтня 2025 року ( а.с. 116-117). Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином через електронний кабінет ( а.с.119-122). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення ( а.с.4 зв.ст.). Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлений в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким йому направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 22 вересня 2025 року за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с.124). У такому випадку відповідач [PERSON] відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 07 жовтня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі (а.с. 126-127). Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України. Відповідно до частини четвертої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( частина п`ята статті 268 ЦПК України). Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального закону, оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, яким завершується розгляд справи, датою ухвалення судом рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. 20 травня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79633324, який останній підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 40058, що був надісланий на номер телефону [NUMBER] (а.с. 6-9). Згідно з п.1. договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти ( надалі-позику) на погоджений умовами договору строк (надалі-строк позики), для задоволення власних потреб ( без конкретної споживчої мети), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Пунктом 2 договору визначені основні параметри та умови позики: сума позики - 15 000,00 грн; строк позики (строк договору позики) - 30 днів; процентна ставка/ день 0,83 (фіксована); дата надання позики - 20.05.2024.; дата повернення позики (останній день) - 18.06.2024; денна процентна ставка /день- 0,83%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою ( її частиною) за день - 2,7%; пеня - 2,7%; орієнтована реальна річна процентна ставка - 1541,93% ; орієнтовна загальна вартість позики - 18 735,00 грн. Відповідно до п. 4 договору №79633324 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Пунктом 21 договору передбачено, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника згідно із Законом України « Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Як вбачається з таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору позики №79633324 від 20.05.2024, дата видачі кредиту 20.05.2024; дата платежу 18.06.2024; сума кредиту за договором 15 000,00 грн; проценти за користування кредитом -3 735,00 грн; загальна вартість кредиту - 18 735,00 грн (а.с.9). Згідно з довідкою № КД-000038759/ТНПП від 21.07.2025 ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжної операції про переказ коштів на ім`я [PERSON] 20.05.2024 у сумі 15 000,00 грн на електронний платіжний засіб за № [NUMBER] за № платежу № 8c6db4a0-8ed4-424d-8cf7-7788f9183f3b ( а.с. 58). Згідно з інформацією АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-10711 від 13.08.2025, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 31 липня 2025 року, на ім`я [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] ; номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною платіжною карткою за період з 20.05.2024 по 25.05.2024 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] , [NUMBER] (а.с. 96). Згідно з випискою про рух коштів по рахунку за карткою № [NUMBER] за період з 20.05.2024 по 25.05.2024 наявне зарахування коштів в сумі 15 000,00 грн 20.05.2024 за транзакцією від 20.05.2024 ( а.с. 98-99). 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали договір факторингу №14/06/21, відповідно до п. 1.1 якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( позики), плату за позикою ( плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 10-12; 67-70). Пунктом 1.2. договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.3.1. договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Відповідно до п.9.1. договору факторингу договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 14 червня 2022 року, в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань. 28 липня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» ( фактор) уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, в якій дійшли згоди внести зміни до п.1.3. договору та викласти його в новій редакції (а.с. 13). 13 червня 2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( фактор) уклали додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, в якій сторони домовились викласти п. 9.1.договору в наступній редакції: «9.1. Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік». Ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору ( п.2. додаткової угоди до договору факторингу) ( а.с.14). 28 жовтня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) уклали додаткову угоду №42 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 щодо погодження ціни продажу відносно реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 та № 36 від 28.10.2024 (а.с. 15; 71). 31 жовтня 2024 року платіжною інструкцією № 508 ТОВ «ФК «ЄАПБ», перерахувалао на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 4 344 761,53 грн. плати за відступлення прав вимоги згідно додаткової угоди № 42 від 28.10.224 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ( а.с. 74). 28 жовтня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 36 від 28.10.2024 року в кількості 5 184 (а.с. 16; 72). Як вбачається з реєстру боржників №36 від 28.10.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, витяг з якого долучено до матеріалів справи, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79633324 від 20.05.2024 на суму заборгованості 28 899,00 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 13 650,00 грн; суми заборгованості за процентами - 7 878,00 грн; суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою - 7 371,00 грн (а.с. 17; 73). Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість [PERSON] за договором позики № 79633324 від 20.05.2024 (станом на 28.10.2024) складає 28 899,00 грн, з яких: 13 650,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 878,00 грн - сума заборгованості за процентами 7 878,00 грн; 7 371,00 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою ( а.с.59-66). Згідно з розрахунком, складеним ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість [PERSON] за договором позики № 79633324 від 20.05.2024 (станом на 31.03.2025) складає 28 899,00 грн, з яких: 13 650,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 878,00 грн - сума заборгованості за процентами; 7 371,00 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою (а.с.18). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України). За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( частина перша статті 628 ЦК України). Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-електронних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини першої статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частин четвертої та п`ятої цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Як зазначено у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79633324 від 20 травня 2024 року укладений в електронній формі та підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що укладений між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Договірні зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало та надало відповідачу шляхом перерахування на визначений відповідачем картковий рахунок позику в сумі 15 000 грн. Доказами підтвердження отримання відповідачем [PERSON] коштів за договором позики №79633324 від 20.05.2024 є: довідка .№КД-000038759/ТНПП від 21.07.2025, якою ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжної операції про переказ коштів на ім`я [PERSON] 20.05.2024 у сумі 15 000,00 грн на електронний платіжний засіб за № [NUMBER] за № платежу № 8c6db4a0-8ed4-424d-8cf7-7788f9183f3b; інформація АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-10711 від 13.08.2025, про те, що на ім`я [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) емітовано картку № [NUMBER] ; номер телефону [NUMBER] зазначено в анкетних даних [PERSON] та є фінансовим номером, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за вказаною платіжною карткою, та виписка про рух коштів по рахунку за карткою № [NUMBER] за період з 20.05.2024 по 25.05.2024, з якої вбачається наявне зарахування коштів в сумі 15 000,00 грн 20.05.2024 за транзакцією від 20.05.2024. Вказані докази є достатніми для підтвердження належного укладення договору позики №79633324 від 20.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , а також отримання останнім кредитних коштів за цим договором. Відповідно до положень частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1 частини 1 статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підтвердження факту переходу прав вимоги до боржника [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79633324 від 20.05.2024, укладеного між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , позивач надав: копію договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейське агентство з повернення боргів»; копії додаткових угод до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 : № 2 від 28.07.2021; № 7 від 13.06.2022; № 42 від 28.10.2024; копію платіжного доручення від 31.10.2024 № 508; копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 28.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; копію реєстру боржників №36 від 28.10.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Доказів того, що договір факторингу оскаржувався у судовому порядку або визнавався судом недійними, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, позивач підтвердив перехід права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79633324 від 20.05.2024, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», від первісного кредитора о ТОВ «Фінансова компанія «Європейське агентство з повернення боргів». Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористався та не надав жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора. Разом із тим, досліджуючи надані позивачем докази в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79633324 від 20.05.2024, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц ( провадження № 4-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц ( провадження № 14-318цс18). У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики № 796333324 в розмірі 28 899,00 грн, з яких: 13 650,00 грн - сума заборгованості за основною сумою бору; 7 878,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 7 371,00 грн - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою. Відповідно до п. 2 договору позики № 796333324 строк позики- 30 днів; процентна ставка/ день 0,83 % (фіксована); дата надання позики - 20.05.2024; дата повернення позики (останній день) - 18.06.2024; денна процентна ставка /день- 0,83%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою ( її частиною) за день - 2,7%; пеня - 2,7%; орієнтована реальна річна процентна ставка - 1541,93%; орієнтовна загальна вартість позики - 18 735,00 грн. Відповідно до п. 4 договору №79633324, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Зі змісту п.6 договору позики №79633324 вбачається, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором ( пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку позики здійснюється шляхом укладення додаткової угоди. З наведеного, суд доходить висновку, що позика за договором №79633324 від 20.05.2024 була надана [PERSON] на визначений строк, що становить 30 днів, з можливим подальшим продовженням строку користування позикою шляхом укладення додаткових угод до договору. В той же час, матеріали справи не містять доказів внесення змін до договору позики №79633324 від 20.05.2024 щодо строку його дії чи укладення додаткових угод між кредитором та позичальником щодо продовження строку дії договору позики, а тому строк кредитування за договором позики №79633324 від 20.05.2024 складає 30 днів. За таких обставин ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало нараховувати проценти за користування позикою за період з 20.05.2024 по 18.06.2024 у сумі 3 735, 00 грн, як передбачено п.2.3 договору та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту ( додаток № 1 до договору позики). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», нараховано проценти за користування позикою: за ставкою 0,83 % за період з 20.05.2024 по 18.06.2024, тобто в межах строку позики ( за 30 днів), в розмірі 3 735, 00 грн (15 000,00 грн х 30 днів х 0,83 %) та за ставкою 1,5% за період з 20.06.2024 по 23.07.2024, тобто поза межами строку позики ( за 35 днів) на загальну суму 7 753,50 грн (225,00 грн х 29 днів = 6 525,00 грн + 204,75 грн х 6 днів = 1 228,50 грн). Відповідач сплатив на погашення заборгованості 17.06.2024 - 3 610,50 грн, 17.07.2024- 1 350,00 грн, всього 4 960,50 грн, з яких 3 610,50 грн віднесено на погашення процентів та 1 350,00 грн на погашення тіла кредиту. З урахуванням часткової сплати відповідачем суми заборгованості та віднесеної на погашення заборгованості за процентами, заборгованість за процентами за користування позикою, нарахованими в межах строку позики за період з 20.05.2024 по 18.06.2024, становить 124, 50 грн (3 735, 00 грн - 3 610,50 грн = 124,50 грн ), що підлягає стягненню з відповідача. Проценти в розмірі 7 753,50 грн нараховані за період з 20.06.2024 по 23.07.2024 поза межами строку кредитування, тому стягнення їх з відповідача є необґрунтованим. Щодо суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 7 371,00 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою, зміну дати повернення всієї суми позики та у зв`язку з цим сплачував підвищені проценти, які в договорі названі як такі, що сплачуються за понадстрокове користування позикою (2,7%). Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», проценти за понадстрокове користування позикою за ставкою 2,7 % нараховані за період з 24.07.2024 по 12.08.2024 (за 20 днів) в розмірі 7 371,00 грн ( 368,55 грн х 20 днів). Вказана дія підтверджує той факт, що нарахування вказаних процентів передбачене у разі не виконання відповідачем умов договору позики, а саме не повернення кредитних коштів у встановлений 30-ти денний термін, тобто фактично є санкцією, передбаченою статтею 625 ЦК України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною 2 статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, та пунктом 6 даного розділу встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Отже, на дату укладення договору позики №79633324 від 20.05.2024 існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо того ж самого питання: чи звільняється позичальник від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за порушення виконання зобов`язання за договором у період дії в Україні воєнного стану. Так, у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 ( провадження № 14-188 цс 20) Велика Палата Верховного Суду при визначенні питання, зокрема, чи можна вважати норми ЦК України пріоритетними над нормами інших законів у вирішенні колізії між нормами, що регулюють однопредметні правовідносини, в контексті наведених Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 16 грудня 2020 року підстав для висновку, що до 01 січня 2013 року, зокрема, для визначення того, яка норма підлягає застосуванню (ЦК України чи Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV)) слід застосовувати частину другу статті 4 ЦК України, що закріплює пріоритет норм ЦК України над нормами інших законів, зробила такий висновок: « У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Відтак хоч Закон № 1952-ІV прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе. Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України». З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 7 371,00 грн, яка фактично є сумою санкції за порушення умов договору в порядку статті 625 ЦК України, необхідно відмовити, оскільки позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу в період воєнного стану. З урахуванням викладених обставин, позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79633324 від 20.05.2024 в розмірі 13 774, 50 грн, з яких: 13 650,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 124,50 грн- сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №107848 від 15.04.2025 позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 3 028 грн, яка зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с. 1, 38). Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, з [PERSON] на користь ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (13 774,50 грн х100%: 28 899,00 грн = 47,66%) необхідно стягнути судовий збір у сумі 1 443,14 грн ( 3 028,00 грн х 47,66 % : 100 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial