Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів, нараховані за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, відповідно до ст. 625 ЦК України, на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими Судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави у справі №2-н-1357/10 від 12 червня 2008 року: три відсотки річних у розмірі 6146,93 грн та інфляційні втрати у розмірі 20283,14 грн, а всього 26430,07 грн., та стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 червня 2008 року Октябрським районним судом м.Полтави видано судовий наказ №2н-1765/08 відповідно до якого стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11160296000 від 29.05.2007 року в розмірі 41827,51 грн, судові витрати в розмірі 209,14 грн та витрати на ІТЗ 15,00 грн. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором. 11.05.2019 року\~між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» був укладений договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення банком прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11160296000 від 29.05.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , разом із забезпеченням. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави по справі №554/10829/19 від 23грудня 2019 року змінено сторону (стягувача) у судовому наказі виданому по цивільній справі №2-н-1357/10 на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Станом на час подання позовної заяви судові накази видані 12 червня 2008 року Октябрським районним судом м.Полтави у справі №2н-1765/08 відповідачами повністю не виконано, наявну перед товариством заборгованість у повному обсязі не погашено, тому позивач просить стягнути компенсацію за невиконання зобов`язання за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року. Ухвалою суду від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації. Причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Конверти з судовими повістками, які направлялись на зареєстровану адресу відповідачів повернулись до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідачі вважається належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, які про причини неявки не повідомили, неподання відповідачами відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частини першої статті 18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 29 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11160296000. Відповідно до п.1.1 Договору, банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти належними чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 7990,00 доларів США 00 цнт та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором (а.с.6-10). Окрім того, 29 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір поруки. Відповідно до п.1.1. Договору, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11160296000 від 29 травня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі (а.с.11). Судовим наказом Октябрського районного суду м.Полтави від 12.06.2008 року у справі №2-н-1765/08 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в розмірі 41827,51 грн, судові витрати в розмірі 209,14 грн та витрати на ІТЗ в розмірі 15,00 грн (а.с.5). 11.05.2019 року\~ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» уклали договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора шляхом відступлення банком на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» прав вимоги за кредитним договором із забезпеченням (а.с.12-13). Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2019 року справа №554/10829/19 було замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у судовому наказі №2-н-1765/08, виданому Окрябрським районним судом м.Полтави 12.06.2008 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №11160296000 від 29.05.2007 року в розмірі 41827,51 грн, а також 209,14 судового збору та 15,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.16-17). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст.16 ЦК України). Згідно зі статтями 12,13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно дост.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Предметом позову у справі є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625\~ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524,533-535 і 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст.\~625\~ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних, про що зазначено у постанові ВСУ від 30 березня 2016 р. у справі № 6-2168цс15). ВСУ в цьому випадку, підкреслив, «що нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання…», тобто сума, яка розраховується на підставі ст.\~625\~ЦК повинна розраховуватись у валюті зобов`язання. Якщо порушене зобов`язання в гривні, то в гривні, якщо в доларах США, то в іноземній валюті. 26.04.2017 року Верховний Суд України у справі №3-1522гс16 сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Стаття 625\~ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625\~ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У постанові об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що відповідно до статті 264\~Цивільного кодексу\~України визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, щодо неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. Згідно положення статей 526, 599, 611, 625\~ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625\~ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. На час звернення позивачем до суду із позовом судовий наказ Октябрського районного суду м.Полтави №2н-1765/08 від 12.06.2008 року боржниками не виконаний, наявну заборгованість не погашено, тому позивачем проведено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання зобов`язання за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року . Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальна сума заборгованості 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 02.04.2017 року до 23.02.2022 року, в порядку за ч. 2 т. 625ЦК України, за несвоєчасне виконання судового наказу Октябрського районного суду м.Полтави від 12.06.2008 року у справі №2н-1765/08, складає 26430,07 грн. Суд, оцінюючи надані докази та враховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, та не надання відповідачами належних та допустимих доказів на спростування тверджень позивача щодо не виконання судового рішення та повернення коштів, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з урахуванням вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 3028,00 грн, а саме по 1514,00 грн з кожного.

Outcome: approved