Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №30.04.2024-100001543 від 30.04.2024 в розмірі 33 605, 00 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №30.04.2024-100001543 шляхом підписання заявки. Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 11 000,00 грн строком на 98 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 33 605, 00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 11 000, 00 грн., за процентами - 16 005, 00 грн , комісії - 1 100, 00 грн та неустойка - 5 500, 00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року у цивільній справі № 569/1608/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №30.04.2024-100001543 від 30.04.2024 в розмірі 23 759, 70 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 11 000, 00 грн., за процентами - 12 759, 70 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 712,71 грн. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23.09.2025 заяву відповідача про перегляд заочного рішення - задоволено, заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2025 року у цивільній справі № 569/1608/25 - скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач та її представник у судовому засіданні 30.10.2025 заперечили щодо задоволення позову з огляду на те, що жодних кредитів у ТОВ «Споживчий центр» не отримувала. Вказує, що звернулася до правоохоронних органів щодо вчинення стосовно неї шахрайських дій та оформлення на неї кредиту. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив таке. 30.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №30.04.2024-100001543 шляхом підписання заявки. Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надається кредит у розмірі 11000,00 грн строком на 98 днів. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5323-43ХХ-ХХХХ-7334. Так, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище договором позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 33 605, 00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 11 000, 00 грн., за процентами - 16 005, 00 грн , комісії - 1 100, 00 грн та неустойка - 5 500, 00 грн. Згідно з ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України). Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач стверджує, що на виконання умов кредитного договору №30.04.2024-100001543 від 30.04.2024 було перераховано відповідачу обумовлені суми грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон №996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. За приписами ч. 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З огляду на викладене вище, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом №996-XIV. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц. Разом із тим суд зауважує, що позивач не надав доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів (первинних бухгалтерських документів). Так, згідно відповіді Комерційного Товариства "Комерційний банк "Глобус" від 16.10.2025, наданої на виконання вимог ухвали суду від 23.09.2025, сума у розмірі 11 000, 00 грн на картковий рахунок 5323-43ХХ-ХХХХ-7334 30.04.2024 не надходила. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №755/18920/18. Щодо наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості суд зауважує таке. Надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону №996-XIV. Отже, такі розрахунки самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не є підтвердженням наявності заборгованості. Беручи до уваги зазначене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №30.04.2024-100001543 від 30.04.2024 в розмірі 33 605, 00 грн, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з висновком суду про відмову у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed