Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

26 вересня 2025 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області від Баштанського районного суду Миколаївської області, у відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, надійшла позовна заява ТОВ "Цикл Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 06 вересня 2019 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000159541. 15 грудня 2021 року АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Цикл Фінанс" уклали Договір факторингу №15/12/21, згідно умов якого первісний кредитор АТ "Банк Кредит Дніпро" відступив на користь ТОВ "Цикл Фінанс" право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 22031000159541 від 06 вересня 2019 року. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 37706,20 грн. На підставі зазначеного просив суд стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ "Цикл Фінанс" заборгованість за кредитним договором №22031000159541 від 06 вересня 2019 року, в розмірі 37706,20 грн., втрати від інфляції за період з 15 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року, в розмірі 860,02 грн. та 3% річних за вказаний період, в розмірі 141,84 грн. Крім того, просив стягнути зі [PERSON] судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на оплату судового збору, в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 3000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 2019 року між АТ "Банк\~Кредит Дніпро" та відповідачкою в письмовій формі було укладено кредитний договір №22031000159541, за яким первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти, шляхом їх зарахування на поточний рахунок, в розмірі 24800,00 грн., строком на 24 місяці, тобто до 06 вересня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, в розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість та 56,0% річних на прострочену заборгованість, зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту: з 06 вересня 2019 року до 05 квітня 2020 року 7% від суми кредиту, з 06 квітня 2020 року до 05 жовтня 2020 року 5,5% від суми кредиту, з 06 жовтня 2020 року до 05 квітня 2021 року 4% від суми кредиту, з 06 квітня 2021 року до 06 вересня 2021 року 2,25% від суми кредиту (а.с.128). Також відповідачкою того ж дня було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторони детально визначили умови кредитування, зазначені у договорі (а.с.131). Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачкою особисто. АТ "Банк Кредит Дніпро" виконало зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши на поточний рахунок відповідачки грошові кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку відповідачки за період з 06 вересня 2019 року до 14 грудня 2021 року, однак остання не виконала\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернула,\~у зв`язку\~з чим\~їй нараховано\~заборгованість,\~в розмірі\~37706,2\~грн.,\~яку за\~договором факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року було передано ТОВ «Цикл Фінанс» (а.с.19-95,97,99-112). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачці нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 37706,20 грн., з яких: 24306,02 грн. заборгованість за тілом кредиту, 628,18 грн. заборгованість за відсотками, 12772,00 грн. комісія за обслуговування кредиту (а.с.141-142). Крім того позивачем у позові нараховано відповідачці за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, за період з 15 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року, інфляційні втрати, в розмірі 860,02 грн. та 3% річних за вказаний період, в розмірі 141,84 грн., а всього 38708,06 грн. Суму заборгованості перед позивачем відповідачка в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно\~до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1\~ст.530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до\~ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~статті 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язання по погашенню кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувалася за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, в розмірі 24306,02 грн. та заборгованості за відсотками, в розмірі 628,18 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про правомірність нарахування відповідачці заборгованості за комісією по обслуговуванню кредиту, в розмірі 12772,00 грн., то згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215\~ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного 06 вересня 2019 року, тобто після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено комісію за обслуговування кредиту, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення щомісячної плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який є частиною кредитного договору від 06 вересня 2019 року. Враховуючи наведене, оскільки відповідачці було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору, укладеного 06 вересня 2019 року між відповідачкою та АТ "Банк\~Кредит Дніпро" щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. За такого нарахування відповідачці заборгованості за комісією по обслуговуванню кредиту, в розмірі 12722,00 грн., є безпідставним, а тому у її стягненні слід відмовити. Крім того, за вимогами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вимогами, зазначеними у позовній заяві, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором з у рахуванням інфляційних втрат за період з 15 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року, в розмірі 860,02 грн., які обраховувалися із заборгованості за тілом кредиту. Загальний індекс інфляції за вказаний період складає 103,538, однак, з урахуванням розміру заборгованості за тілом кредиту, інфляційні втрати позивача складають 859,95 грн. (24306,02 грн. х 103,538 - 24306,02 грн.), а тому вони підлягають стягненню саме у вказаному розмірі. Також за вимогами, зазначеними у позовній заяві, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, з урахуванням 3% річних, за період з 15 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року, в розмірі 141,84 грн. Вказаний період складає 71 день, а тому, з урахуванням розміру заборгованості за тілом кредиту, 3% річних складають 141,84 грн. (24306,02 грн. х 3% : 365 днів у році х 71 день), які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за вказаним кредитним договором, з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних, складає 25935,99 грн., з яких: 24306,02 грн. заборгованість за тілом кредиту, 628,18 грн. заборгованість за відсотками, 859,95 грн. інфляційні втрати та 141,84 грн. 3% річних. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати на оплату судового збору, в розмірі 1623,11 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги, в розмірі 2010,12 грн. (а.с.1,18,98,113-118).

Outcome: partial