Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

У липні 2025 року до Корабельного районного суду м.\~Миколаєва, через підсистему «Електронний суд», надійшла позовна заява Миколаївського національного аграрного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання. Позивач просить стягнути з відповідача на користь навчального закладу суму заборгованості за навчання в розмірі 27\~300,00 грн. та витрати позивача на оплату судового збору. В обґрунтування позову вказав, що 30.09.2022 між позивачем та вступником [PERSON] , а також його законним представником [PERSON] , укладено договір № 588 про навчання. За умовами цього договору позивач зобов`язався зарахувати вступника на навчання на перший курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Менеджмент» за спеціальністю 073 «Менеджмент» для здобуття ступеня вищої осовіти бакалавр; забезпечити створення належних умов для дотримання правил і норм праці, техніки безпеки і виробничої санітарії відповідно до законодавства. Освітня програма акредитована до 01.07.2027. Разом з тим, 30.09.2022 між сторонами був укладений Договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 193, який є невід`ємним додатком до попереднього договору. Предметом цього договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу закладом. А саме, позивач зобов`язався надати освітню послугу здобувачу [PERSON] , а [PERSON] зобов`язалася своєчасно вносити оплату за навчання здобувача вищої освіти. Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ цього договору становить 15\~600\~грн. за кожен з чотирьох навчальних років. Замовник вносить плату щосеместру, не пізніше 01.06. та 20.01. в готівковій формі (пункти 3, 4 розділу ІІІ). Позивач надавав [PERSON] навчальні послуги у 2022-2023 та 2023-2024 навчальних роках на загальну суму 31\~200\~грн. у повному обсязі. Однак, відповідач у повному обсязі зобов`язання по оплаті не виконала. Оплатила надані послуги тільки частково за 1 семестр 2022-2023 навчального року у сумі 3900\~грн. Проте, порушуючи вимоги Договору так і не виконала у повному обсязі свої зобов`язання стосовно оплати за надані освітні послуги, у зв`язку з чим сформувалась заборгованість в розмірі 27\~300 грн. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.07.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження надіслана відповідачу та третій особі за адресою реєстрації, зазначеною у Єдиному державному демографічному реєстрі: [ADDRESS] . Однак, поштова кореспонденція суду повернулася з відміткою поштового відділення «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Повідомлення про зміну адреси від відповідача не надходило. За такого, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про наявність судової справи, строки подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву, належним чином. Така ж позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 24.03.2025 у справі №\~706/208/15-ц та у постанові від 20.12.2023 у справі № 725/7357/21. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом від 28.09.2022 № 591-Д [PERSON] на підставі рішення приймальної комісії від 28.09.2022 зараховано студентом 1 курсу очної денної форми здобуття освіти ОС «Бакалавр» за спеціальністю 073 Менеджмент, за кошти фізичних та/або юридичних осіб, та укладено Договір про навчання № 588 від 30.09.2022. Протягом строку навчання, відповідно до умов Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 193 від 30.09.2022, відповідач зобов`язалася своєчасно вносити плату за надання освітньої послуги, вартість якої за 15\~600,00 грн. за один навчальний рік. Згідно з наказом № 1094-Д від 10.10.2024 [PERSON] відраховано з університету. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання, згідно з умовами договору від 30.09.2022 утворилась заборгованість в загальному розмірі 27\~300,00 грн. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані представником позивача докази, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до пункту 1 розділу IV Договору № 193, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно з положеннями ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень статей 526, 527, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №\~910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі №\~3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Беручи до уваги викладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14.11.2011 у справі № 6-40цс11). Отже, позивач підтвердив наявність договірних відносин з відповідачем з приводу надання освітніх послуг, а також порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати цих послуг. Відтак, зважаючи на наявність заборгованості по оплаті за отримані послуги, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved