Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих невиконанням усної домовленості щодо продажу автомобіля марки ЗАЗ 110307, 2003 року випуску, державний номер [NUMBER] , VIN [NUMBER] , який належить позивачці на праві власності. Як убачається з матеріалів справи, у червні 2023 року між сторонами було досягнуто усної домовленості про продаж зазначеного автомобіля відповідачу за 800 доларів США у розстрочку, з щомісячною сплатою по 100 доларів США до повного розрахунку. 10 червня 2023 року автомобіль було фактично передано відповідачу, а 30 червня 2023 року позивачка надіслала відповідачу оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідач сплатив лише 3800 грн., 21 вересня 2023 року, після чого припинив виконання зобов`язань, не повернув автомобіль та не вийшов на зв`язок. 10 січня 2025 року позивачка звернулася до поліції з заявою про можливе кримінальне правопорушення, однак за результатами перевірки 06 лютого 2025 року правоохоронними органами ознак складу злочину не встановлено. На момент подання позову відповідач продовжує володіти автомобілем без законних підстав і відмовляється як від його повернення, так і від повної сплати вартості, чим завдав позивачці матеріальних збитків. 05 серпня 2025 року ухвалою судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя провадження по справі відкрите та визначено здійснювати розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін. Позивач та її представник, були повідомленні судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися. Відповідач, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву про визнання позову та зменшення витрат на правничу допомогу. Просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб «ЗАЗ-110307» 2003 року випуску, що підтверджено Витягами з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. 08 червня 2023 року [PERSON] та [PERSON] домовилися про купівлю автомобіля в розстрочку. Відповідно до усної домовленості сторони погоди наступні умови: продаж автомобіля «ЗАЗ-110307» 2003 року випуску здійснюється власником [PERSON] , а покупець [PERSON] здійснює оплату в розстрочку, з щомісячною сплатою по 100 доларів США до повного розрахунку. Повна ціна автомобіля складає 800 доларів. Тобто усна домовленість була укладена на 8 місяців. Позивач зазначає, що Відповідач сплатив лише 3800 грн., 21 вересня 2023 року. На момент звернення до суду з позовом, відповідач не виконав своїх зобов`язань з повернення боргу. До теперішнього часу грошові кошти в сумі 29\~619,04 гривень, позивачу не повернуті. Відповідач, зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, а тому виникнення боргового зобов`язання за договором купівлі-продажу є встановленим належним доказом. Згідно частин 1,4 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 611, 615, 629 ЦК України в становлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Договір, який є чинним (дійсним), має обов`язкову силу не лише для сторін. Ним повинні керуватися й органи, які вирішують спори між сторонами цього договору, захищаючи їхні права та інтереси. Виходячи з аналізу норм даної статті йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Тобто, у даному випадку, відповідач істотно порушив умови договору, а саме: відповідачем позивачу не були надані необхідні послуги та товар. Позивач так і не отримав той товар, на який розраховував при покупці, а також жодної компенсації його вартості. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу відповідно до положень ч.1 ст.656 ЦК України може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 663 ЦК України визначено обов`язок продавця передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Частиною 2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Положеннями частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1 статті 644 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимогами статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими та підтверджуються наданими доказами: листуванням сторін, копіями документів на транспортний засіб, доказами звернення до поліції та іншими матеріалами справи. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною позивача надано суду: договір про надання правничої допомоги №24/07/2025 від 10 липня 2025 року, укладеного між [PERSON] , та адвокатом Яровою С.В. Згідно умов договору загальна вартість послуг за даним договором становить 15\~000 грн. Суд бере до уваги складність справи, кількість поданих доказів, характер позовних вимог, ціну позову (29 619,04 грн), а також кількість судових засідань - два, які проведено без фіксації судового процесу технічними засобами. Водночас суд враховує подану заяву відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 6000 грн, посилаючись на їх невідповідність обсягу виконаної роботи адвокатом. Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України, при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, витрачений час, а також принцип співмірності між витратами та результатом, досягнутим у справі. Верховний Суд неодноразово наголошував, що зменшення суми витрат на правничу допомогу можливе, якщо суд визнає їх завищеними або такими, що не відповідають реальним затратам часу, складності справи та її предмету (постанови ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 01.12.2021 у справі № 712/8956/19, від 25.01.2023 у справі № 607/10833/20). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що суд зобов`язаний оцінювати співмірність витрат на правничу допомогу з фактичними обставинами справи, враховуючи обсяг наданих послуг, тривалість судового розгляду, кількість засідань, а також ціну позову. Враховуючи, що: ?справа не є складною за своєю правовою природою (спір щодо невиконання усної домовленості та стягнення вартості автомобіля), ?підготовка процесуальних документів не потребувала значного часу, ?у справі проведено два судові засідання, без залучення експертиз чи додаткових доказових дій, ?адвокатом не доведено надання інших об`ємних юридичних послуг (зокрема підготовки кількох процесуальних документів, участі у значній кількості засідань, чи здійснення складних розрахунків). Суд вважає обґрунтованим зменшення заявлених витрат на правову допомогу з 15 000 грн до 6 000 грн, що відповідає принципам розумності, необхідності та співмірності фактичним обставинам справи. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією.

Outcome: approved