Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] (далі позивач 1 або [PERSON] ), інтересах якої діє представник [PERSON] (далі представник позивача або [PERSON] ) звернулась в суд з позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області (далі відповідач або Дубівська сільська рада) про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право на земельну частку (пай) зі складу земель КСП «Облапське», що на території Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, площею 3,27 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] .\~Після смерті\~ [PERSON] \~спадщину прийняла\~позивач,\~яка з\~дня смерті\~матері здійснювала\~догляд за\~будинком,\~обробляла присадибну\~ділянку,\~робила в\~будинку ремонт.Вказана обставина підтверджується рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04.08.2009 року у справі № 2-1224/2009. На підставі вказаного вище рішення позивачем у 2009 році було оформлено право власності на спадкове майно матері - житловий будинок, що по [ADDRESS] . В травні 2025 року позивачу стало відомо, що [PERSON] на день своєї смерті володіла не лише житловим будинком, але і мала право на земельну частку (пай) в КСП «Облапське». З метою перевірки факту належності [PERSON] права на земельну частку (пай) на адвокатський запит позивачем було отримано 16.05.2025 року інформацію ГУ Держгеокадастру у Волинській області, з якої слідує, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Облапське» наявний запис № 321 від 19.04.1996 року про зареєстрований на ім`я [PERSON] сертифікат серії ВЛ № 026835. Оскільки сертифікат з інформації вказаної вище видавався, проте у володінні позивача він відсутній, [PERSON] подано в газету «Вісті Ковельщини» оголошення вважати недійсним втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Облапське» серії ВЛ № 026835, виданий на прізвище [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) зі складу земель КСП «Облапське», що на території Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, площею 3,27 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування після смерті [PERSON] [INFO] . Відповідач Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області у заяві про розгляд справи за її відсутності повідомила про відсутність у неї заперечень щодо заявлених позовних вимог. Ухвалою суду від 11.06.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, подальший розгляд справи вирішив здійснювати у змішаній формі, підготовче засідання у справі призначив на 10.07.2025. 10.07.2023 суд ухвалою відклав підготовче судове засідання на 04.08.2025. 04.08.2025 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці, судове засідання призначено на 01.09.2025. 01.09.2023 суд ухвалою відклав підготовче судове засідання на 22.09.2025. Ухвалою суду від 22.09.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 30.10.2025. У судове засідання 30.10.2025 відповідач, позивач та його представник не прибули, хоча були повідомлені належним чином про час, дату і місце розгляду справи. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просила задовольнити. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення позивач не висловлював. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи суд встановив таке. Свідоцтвом про народження від 06.05.1964 серії [NUMBER] стверджується народження 30.03.1964 [PERSON] мамою якої є [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу від 24.01.1987 серії [NUMBER] підтверджується реєстрація Облапською сільською радою Ковельського району Волинської області шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , у віці 73 роки, у с. Облапи, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.09.1996 серії [NUMBER] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2009 позов [PERSON] до Облапської сільської ради Ковельського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено повністю. Встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування спадщини, що відкрилась внаслідок смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 16.05.2025 вказано, що відповідно до запису №321 від 19.04.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Облапське» [PERSON] , зареєстровано сертифікат на право не земельну частку (пай) серії ВЛ №026835, розмір земельної частки (пай) 3,35 умовних кадастрових гектара. Відповідно до копії списку громадян-робітників радгоспу «Облапський», які мають право на земельну частку (пай) [PERSON] вказана під номером 97, що вбачається з відповіді ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 16.05.2025 №29-3-0.31-1929/2-25 та копії списку громадян-робітників радгоспу «Облапський», які мають право на земельну частку (пай). У газеті «Вісті Ковельщини» було опубліковано оголошення про те, щоб вважати недійсним втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Облапське» серії ВЛ №026835, виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.06.2025 спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи. Вартість земельної частки (пай) по КСП «Облапське» на території Дубівської ОТГ (колишня Облапська сільська рада) Ковельського району Волинської області станом на 01.01.2025 становить 75895,01 грн, розмір земельної частки (паю) становить 3,27 умовних кадастрових гектара, що вбачається з відповіді ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 16.05.2025 №29-3-0.31-1929/2-25. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про власність» (у редакції на дату видачі зазначеного вище Державного акта) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. У ст. 81 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~жовтня 1995\~року №\~801 та від 04 лютого 2004 року № 122, спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд. Резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до статті 3\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією (ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Право власності\~на землю\~гарантується.\~Це право\~набувається і\~реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Суд встановив, що [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №026835 із земель КСП «Облапське» в розмірі 3,35 умовні гектари, отже [PERSON] належало право на таку земельну частку (пай). При спадкоємстві\~за законом\~спадкоємцями першої\~черги є,\~в рівних\~частках,\~діти (у\~тому числі\~усиновлені),\~дружина і\~батьки (усиновителі)\~померлого.\~До числа\~спадкоємців першої\~черги належить\~також дитина\~померлого,\~яка народилася\~після його\~смерті (ст. 529 ЦК УРСР). Спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 13\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» також передбачається можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. У разі якщо до 01 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Такі висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.11.2023 у справі № 227/227/22. Отже, відповідно до вимог зазначених вище статей Цивільного кодексу Української РСР, позивач [PERSON] прийняла спадщину за своєю мамою [PERSON] , яка померла [INFO] , до якої увійшло право на земельну частку (пай) із земель КСП «Облапське» на території Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області в розмірі 3,35 умовні кадастрові гектари. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд вирішує справу в межах позовних вимог заявлених позивачем у позовній заяві. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved