Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №17.04.2024-100002215 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальником 17.04.2024 електронним цифровим підписом пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявкою на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5 000, 00 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору №17.04.2024-100002215 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. За п.3.1. Договору, кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 5 000, 00 грн., строком на 42 дні. Відповідно до даного договору, остання отримала кредит у розмірі 5 000, 00 грн., за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Позивач надав відповідачу кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на банківський рахунок споживача. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 10 400,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 000, 00 грн., по процентам в розмірі 3775,00 грн., неустойки 1625,00 грн., чим порушив права та інтереси позивача. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У позові позивач просив здійснювати розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.08.2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий Центр» не з`явився, в позовній заяві просив суд про розгляд справи без його участі та зазначив про згоду на постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом надсилання поштових повідомлень на адресу місця реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду, проте про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не заявила, відзив не подавала. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 5167-80XX-XXXX-2649. Цього ж дня, 17.04.2024 року відповідач підписала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii, згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». В цій заяві остання підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №17.04.2024-100002215 від 17.04.2024, з яким попередньо ознайомилася. За умовами вказаними в цій заявці [PERSON] погодилася на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 5 000, 00 грн.; строк, на який надається кредит 42 дні; ставка «Економ» 2% на день, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Ставка «Стандарт» у розмірі 2,5% за день, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Неустойка, пов`язана з невиконанням зобов`язання, 125,00 грн. за кожен день невиконання зобов`язання. Відповідно до договору №17.04.2024-100002215 від 17.04.2024 року про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , остання зобов`язалася повернути кредитні кошти до 28.05.2024 року. Підписання договору №17.04.2024-100002215 від 17.04.2024 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е771 (17.04.2024) відповідно до умов цього договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, розмір та порядок сплати відсотків, а також умови повернення кредитних коштів. Відповідно до копії електронної квитанції №2451120229 від 17.04.2024 ТОВ «Споживчий Центр» 17.04.2024 року перерахувало кредитні кошти у розмірі 5 000, 00 грн. на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , з призначенням «видача за договором №17.04.2024-100002215. Згідно із довідкою-розрахунком, наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №17.04.2024-100002215 від 17.04.2024 року, у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 10\~400,00 грн., з яких: 5\~000, 00 грн. сума основного боргу/ тілу кредиту; 3\~775,00 грн. сума процентів; 1625,00 грн. сума неустойки. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз.2 ч.2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору укладеного з [PERSON] та надало відповідачу у користування кредитні кошти шляхом зарахування суми кредиту у розмірі 5000 грн. на рахунок відповідача, а відповідач отримав у користування вказані кошти, та користувався ними, що підтверджується випискою по його особовому рахунку, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №17.04.2024-100002215 від 17.04.2024 року про надання кредиту за тілом кредиту у розмірі 5000 грн. та відсотками у розмірі 3\~775,00 грн. Щодо нарахування вирішенні питання про стягнення з відповідача суми неустойки, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки кредитний договір №17.04.2024-100002215 укладений 17.04.2024, тому з відповідача не підлягає стягненню неустойка в сумі 1652 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №17.04.2024-100002215 від 17.04.2024 року про надання кредиту у розмірі 8775 грн., яка складається з основного боргу 5000 грн., процентів 3775 грн. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Так, позов заявлено на суму 10400 грн., позов задоволено на суму 8775 грн., тобто 84,4 %, таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2044 грн. (2422,40 х 84,4 % = 2044).

Outcome: partial