Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

02.05.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 24377,37 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі - первісний кредитор) укладено договір кредитної лінії №L6809225 (далі - кредитний договір №L6809225 від 09.10.2018 року) з відповідачем [PERSON] . Позивачем зауважено, що в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» присвоєно номер договору №L6809225, паралельно з номером договору №AG9514393, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок [PERSON] безготівковим шляхом кошти, у свою чергу, позичальник не виконав умови кредитного договору, щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 16219,98 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8100,00 грн.; заборгованість за відсотками - 1370,00 грн.; заборгованість за штрафами - 2699,98 грн.; заборгованість за комісією - 4050,00 грн. 01.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс») укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за договором кредитної лінії №L6809225, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] . Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019 року відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 16219,98 грн. Окрім того, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», згідно положень ст.625 ЦК України, нараховано на суму заборгованості - 16219,98 грн., за період з 09.04.2022 року по 07.04.2025 року, суму збитків з урахуванням 3% річних - 1458,47 грн. та суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 6698,92 грн. За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 24377,37 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8100,00 грн.; заборгованість за відсотками - 1370,00 грн.; заборгованість за штрафами - 2699,98 грн.; заборгованість за комісією 4050,00 грн.; інфляційні втрати - 6698,92 грн.; 3% річних - 1458,47 грн. Разом з цим, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., які позивач просить стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» - Романенко М.Е., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, у поданій до суду заяві просив розгляд справи провести у його відсутності, позов просив задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами, які повернулися до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті судової влади України, повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що 09.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» укладено договір кредитної лінії №L6809225 з відповідачем [PERSON] . В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» присвоєно номер договору №L6809225, паралельно з номером договору №AG9514393, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Первісний кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок [PERSON] безготівковим шляхом кошти трьома транзакціями: 09.10.2018 року - 5000,00 грн., 11.10.2018 року - 1200,00 грн.; 27.02.2019 року - 1900,00 грн., всього - 8100,00 грн., на підтвердження чого суду надано довідку про ідентифікацію. 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (код ЄДРПОУ: 38750239) протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 38750239). Наказом №55-к від 25.07.2024 року, на виконання Протоколу №1706 від 25.07.2024 року, внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. 01.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (на даний час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс») укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за договором кредитної лінії №L6809225 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] , на підтвердження чого суду надано належні докази, у тому числі реєстр боржників від 01.07.2019 року до договору відступлення права вимоги №01072019. Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019 року відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 16219,98 грн. Окрім того, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», згідно положень ст.625 ЦК України, нараховано на суму заборгованості 16219,98 грн., за період з 09.04.2022 року по 07.04.2025 року, суму збитків з урахуванням 3% річних - 1458,47 грн. та суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 6698,92 грн. За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» зазначає, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 24377,37 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8100,00 грн.; заборгованість за відсотками - 1370,00 грн.; заборгованість за штрафами - 2699,98 грн.; заборгованість за комісією 4050,00 грн.; інфляційні втрати - 6698,92 грн.; 3% річних - 1458,47 грн., на підтвердження чого суду надано відповідні розрахунки. Суд зазначає, що відповідач [PERSON] не спростовував розрахунок заборгованості, в тому числі розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, надавши власний розрахунок. Кредитний договір з первісним кредитором, за яким ТОВ «Він Фінанс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги, підписаний електронним підписом [PERSON] , використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів того, що персональні дані [PERSON] (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісним кредитором чи іншими особами для укладення кредитних договорів від його імені, матеріали справи не містять. Звернення [PERSON] до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, матеріали справи також не містять. Відповідач [PERSON] не оскаржував правомірність укладеного договору у судовому порядку. Окрім цього, встановлено, що у відповідності до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами, при цьому, визначено, що відповідач зобов`язувався повернути кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Він Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №L6809225 від 09.10.2018 року в загальній сумі 24377,37 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8100,00 грн.; заборгованість за відсотками - 1370,00 грн.; заборгованість за штрафами - 2699,98 грн.; заборгованість за комісією 4050,00 грн.; інфляційні втрати - 6698,92 грн.; 3% річних - 1458,47 грн. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Товариством з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» у позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу адвоката склали 5000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що\~витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.\~У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано: договір про надання правничої допомоги №36 від 25.04.2024 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; додаткову угоду №36 від 25.04.2024 року до договору про надання правничої допомоги 25.04.2024 року; детальний опис наданих послуг від 24.04.2025 року; акт на підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 24.04.2025 року. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 25.04.2024 року та додаткової угоди до нього, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення в розмірі 2000,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 40 коп. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial