Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому, з урахуванням зміни предмету та підстав позову, просив суд визнати відсутнім у відповідача права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088, площею 2,8222 га, що належить йому на праві власності; зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою, шляхом повернення земельної ділянки власнику. Позов мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя заповів позивачу належну йому земельну ділянку, з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088, загальною площею 2,8222 га. Позивач прийняв спадщину і є власником земельної ділянки. Відповідно до договору оренди земельної ділянки №б/н від 01 листопада 2015 року [PERSON] надав ТОВ «Енселко Агро», в особі керівника Ременяка О.В., в строкове платне користування вказану земельну ділянку, а 21 липня 2016 року було зареєстроване право оренди. Позивач з 2017 року звертався до відповідача із усними та письмовими повідомленнями про те, що він є власником земельної ділянки, проте у встановлений договором оренди строк відповідач не виплачував орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. У 2023 та 2024 роках позивач самостійно сплачував податок за вказану земельну ділянку. Окрім того, вважає, що у договорі оренди №б/н від 01 листопада 2015 року в графі для підпису [PERSON] наявний підпис, який не схожий на підпис дядька. Тому, договір оренди землі №б/н від 01 листопада 2015 року не відповідає внутрішній волі [PERSON] , оскільки той його не підписував, наміру продовжувати договір оренди його земельної ділянки, яка передана відповідачу не було, волевиявлення на укладення такого договору взагалі не виявляв. Оскільки були відсутні будь які договірні відносини між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро», земельна ділянка із кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 безпідставно та незаконно перебуває у володінні відповідача, що створює перешкоди позивачу, як спадкоємцю [PERSON] та власнику земельної ділянки вільно користуватись та розпоряджатись нею. Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою суду від 07 січня 2025 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмета та підстав позову та призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 02 травня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 24 червня 2025 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмета та підстав позову. Ухвалою суду від 22 липня 2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. 26 серпня 2024 року та 23 січня 2025 року, у зв`язку зі зміною предмету та підстав позову, представник відповідача надіслав до суду відзиви на позовну заяву в яких вказав, що між ТОВ «Енселко Агро» та [PERSON] 01 листопада 2015 року було укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець передав орендареві у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 площею 2,8222 га, яка розташована на території Борсуківської сільської ради. Термін дії договору оренди до 01 листопада 2028 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 46787,22 гривні в цінах 2015 року (п.2.5. Договору оренди). За 2016 рік орендодавець отримав орендну плату за землю відповідно до умов договору оренди. В подальшому виплата орендної плати [PERSON] не здійснювалася у зв`язку з його смертю. У строки передбачені законодавством, позивач не повідомив відповідача про те, що став новим власником земельної ділянки, яка перебуває в оренді ТОВ «Енселко Агро». Отже, відповідач з вини позивача був позбавлений можливості сплачувати орендну плату останньому в 2017-2023 роках, оскільки в нього була відсутня інформація про нового власника земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON] . Тому, просив суд відмовити в задоволенні позову. 07 липня 2025 року, у зв`язку зі зміною підстав позову, представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволенні позову. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов. Представниця відповідача у судовому засіданні просила суд в позові відмовити. Суд, заслухавши представників сторін, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору оренди земельної ділянки №б/н від 01 листопада 2015 року [PERSON] (Орендодавець) надав ТОВ «Енселко Агро», в особі керівника Ременяка О.В., (Орендар) в строкове платне користування земельну ділянку, площею 2,8222 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території колишньої Борсуківської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 та належала орендодавцю на підставі державного акту ЕАО №054250 від 06 листопада 2013 року (Том 1 а.с.9-11). Згідно із заповітом від 14 листопада 2013 року [PERSON] заповів усе своє майно позивачу (Том 1 а.с.166). [INFO] помер [PERSON] (Том 1 а.с.13 на звороті). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1581 від 07 листопада 2017 року, позивач набув право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,8222 га, з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 (Том 1 а.с.12-14). 02 липня 2024 року позивач надсилав відповідачу письмове повідомлення яким повідомив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 та просив сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою (Том 1 а.с.15-18). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків наданих ДПС видно те, що за період з 2017 року по 05 травня 2024 року позивач орендної плати не отримував, проте у першому кварталі 2017 року отримав від відповідача 1000 грн благодійної допомоги (Том 1 а.с. 18 на звороті - 20). У 2023 році позивач здійснив плату за земельну ділянку з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 (Том 1 а.с.21, 22). Згідно із інформацією від ГУ ДПС в Хмельницькій області від 09 вересня 2024 року, [PERSON] є власником таких земельних ділянок: площею 2,8222 га, кадастровий номер 6823380500:02:004:0088; площею 0,25 га, кадастровий номер 6823380500:01:001:0189; площею 0,2337 га, кадастровий номер 6823380500:05:005:0554. Згідно із інформаційно-комунікаційною системою ДПС «Податковий блок» [PERSON] за період 2017-2024 роки сплачено земельного податку з фізичних осіб: 2017 рік - 58,50 грн; 2018 рік - 53,50 грн; 2019 рік - 55,81 грн; 2020 рік -54,50 грн; 2021 рік - 340,47 грн; 2022 рік - 343,47 грн, 2023 рік - 348,50 грн; 2024 рік - станом на 01 вересня 2024 року - 366,24 гривень (Том 1 а.с.45). 10 вересня 2024 року відповідач здійснив нарахування орендної плати позивачу через відділення АТ «Укрпошта» за період з 2017 року по 2023 рік в розмірі 34400,51 грн, проте позивач відмовився від отримання коштів (Том 1 а.с.51-54). 25 листопада 2016 року через відділення Укрпошти відповідач перерахував [PERSON] виплату орендної плати в сумі 1049,98 гривень. Окрім того, [PERSON] отримав в рахунок орендної плати 100 кг цукру по ціні 12,9 грн за кілограм на загальну суму 1290 грн (Том 1 а.с.126-133). Згідно із висновком експерта № 84/25-26 від 25 квітня 2025 року підпис в Договорі оренди земельної ділянки №б/н від 01 листопада 2015 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро», в розділі «підписи сторін» в колонці «від орендодавця» у рядку відведеному для підпису орендодавця виконано не [PERSON] , а іншою особою (Том 1 а.с.183-190). З 2017 року до 2025 року земельна ділянка з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088 включалася відповідачем до Додатку 1 до Податкової декларації платника єдиного податку 4 групи та відповідач сплачував податок за користування спірною земельною ділянкою (Том 2 а.с.4-268). Згідно з частинами третьою, четвертою статті 13\~Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Частиною першою статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини другої статті 792\~ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно зі статтею 93\~ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною першою статті 4, частиною першою статті 5\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Отже право оренди виникає на підставі договору оренди, укладеному між орендодавцем і орендарем. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 208\~ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 207\~ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Наслідком непідписання письмового правочину його стороною, за відсутності доказів фактичного вчинення такого правочину (вираження сторонами волевиявлення на його укладення, узгодження істотних умов або його виконання сторонами), є його неукладеність. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна \~плата із\~зазначенням її\~розміру,\~індексації,\~способу та\~ умов\~ розрахунків,\~строків,\~порядку її\~внесення і\~перегляду та\~відповідальності за\~її несплату (стаття 15 Закону № 161-ХІV). Статтями 125 і 126\~ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 2\~Закону України\~від 01\~липня 2004\~року №\~1952-IV\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із положень частини 1 статті 4, частини 1 статті 5\~Закону №\~1952-ІV слідує, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права. У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами. Цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору. Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах. За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право (пункт 3 частини 2 статті 16 ЦК України). Частиною 1 статті 4\~ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Цивільні відносини ґрунтуються на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто дії учасників цих відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших суб`єктів цивільного права. Такі дії не можуть порушувати права та завдавати шкоди іншим особам. У постанові від 27 листопада 2024 року в справі № 204/8017/17 (провадження № 14-29цс23) Велика Палата Верховного Суду констатувала, що відсутність підпису (чи його підроблення) сторони правочину, щодо якого передбачена обов`язкова письмова форма, за загальним правилом не свідчить про недійсність цього правочину, а вказує на дефект його форми та за відсутності підтвердження волевиявлення сторони на його укладення свідчить про неукладеність такого правочину. Тобто йдеться не про дефект волевиявлення сторони, а про його цілковиту відсутність. Таким чином, неукладеність договору у зв`язку з недотриманням встановленої для нього законом обов`язкової письмової форми, зокрема й щодо його підписання, повинна насамперед корелюватися з відсутністю у сторони правочину будь-якого волевиявлення на його укладення, тобто якщо особа фактично не є учасником договірних правовідносин, про що, зокрема, може свідчити факт непідписання договору цією особою чи підписання його від імені сторони іншою неуповноваженою особою (підроблення підпису). Відсутність або підроблення підпису сторони (яка у зв`язку із цим фактично не є учасником договірних правовідносин) на письмовому правочині створює презумпцію відсутності волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення цивільних правовідносин, яка може бути спростована письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони, яка заперечує проти цього. Натомість неспростування цієї презумпції свідчить про неукладеність договору, яка ґрунтується на положеннях абзацу першого частини першої статті 638\~ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Неукладений правочин не може бути визнаний недійсним чи вважатися нікчемним (недійсним на підставі вимог закону), оскільки недійсність правочину як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів (щодо яких було виражено волевиявлення сторін правочину) або ж їх відновлювати. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Про таке зазначено у постанові Великої Палата Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] не підписував договір оренди земельної ділянки від 01 листопада 2025 року, тобто волю на вчинення спірного правочину [PERSON] не виявляв, що підтверджується висновком експерта (Том 1 а.с.183-190). Позивач сплачував особисто плату за землю, з 2017 року по 05 травня 2024 року позивач орендної плати не отримував, більше того, відповідач направив орендну плату позивачу після подачі позову. Будь яких доказів на підтвердження повідомлення позивача щодо можливості отримання орендної плати за договором оренди земельної ділянки, накопичення на депозитному рахунку нотаріуса (стаття 537 ЦК України), відкриття банківського рахунку на вимогу чи виконання в інший спосіб своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної сплати орендної плати за вказаними договорами суду не надано. Отримання [PERSON] від відповідача 1049,98 гривень та 100 кг цукру, не свідчить про його волю на укладення спірного договору оренди земельної ділянки та спростовується фактом непідписання договору. Отже, не спостована презумпція неукладеності договору. З огляду на зазначене, суд вважає що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання відсутнім права оренди у відповідача земельної ділянки з кадастровим\~номером 6823380500:02:004:0088\~ та усунення перешкод позивачу у користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером 6823380500:02:004:0088, шляхом повернення вказаної земельної ділянки від відповідача слід задовольнити. За таких обставин, враховуючи викладені вище положення законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позову. При розподілі судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що представник позивача відмовився від однієї вимоги майнового характеру, суд вважає, що сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн слід покласти на позивача. Витрати, понесені позивачем на залучення експерта в розмірі 11874,24грн, судовий збір в розмірі 1937,92грн, відповідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved