Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказувало на те, що 30.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №6184370, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір був укладений шляхом заповнення анкети-заяви. ТОВ «Мілоан» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак в подальшому відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення кредиту. 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо [PERSON] . Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатила, товариство просило суд стягнути з відповідача 17125 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з: 5000 грн - тіло кредиту, 11625 грн - заборгованість за відсотками, 500 грн - комісія за надання кредиту. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, відзив не подала, подала до суду заяву про відкладення судового засідання, оскільки перебуває за межами України, зазначила, що готова повернути суму заборгованості за тілом кредиту без нарахованих відсотків після повернення до України. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, суд дійшов висновку провести розгляд справи без її участі оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.11.2025. Ухвалою суду від 03.11.2025 у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 30.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №6184370, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором L97040/, який був надісланий на її номер телефону [NUMBER] . Договір був укладений шляхом заповнення анкети-заяви. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кошти у строк, визначений п. 1.3 договору та у сумі, визначеній п. 1.2 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі, що визначені цим договором. Сума кредиту 5000 грн, на строк 105 днів з 30.01.2023, термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 15.05.2023 (п. 1.2, 1.3, 1.4 договору). Згідно з п. 1.5.1 Кредитного договору комісія за надання кредиту становить 500 грн, яка нараховується за 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1,5% (15 днів), проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 3% (90 днів)(п.п. 1.5.2, 1.5.3 договору). Відповідно до п. 1.6 договору тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п. 2.1 договору). ТОВ «Мілоан» виконав умови договору та надав відповідачу грошові кошти за договором в сумі 5000 грн, а відповідач їх отримала, що підтверджується копією платіжного доручення №92502802 від 30.01.2023. Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином віждчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором, що передбачено п.п. 3.2.6 кредитного договору. 27.04.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо [PERSON] . Позивач надіслав відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №22678771 від 12.09.2025. Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та існує заборгованість в сумі 17125 грн за кредитним договором, що складається з: 5000 грн - тіло кредиту, 11625 грн - заборгованість за відсотками, 500 грн - комісія за надання кредиту. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №6184370 від 30.01.2023; анкетою-заявою на кредит №6184370; розрахунком заборгованості; копією договору відступлення права вимоги №95-МЛ від 27.04.2023; копією реєстру боржників; копією довідки про ідентифікацію від 12.09.2025; копією платіжного доручення №92502802 від 30.01.2023 та іншими матеріалами справи. 4. Застосовані норми права. За змістом ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 5. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Суд зазначає, що відповідно до п. 1.1 кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кошти у строк, визначений п. 1.3 договору та у сумі, визначеній п. 1.2 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі, що визначені цим договором. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що відсотки за користування кредитом були нараховані в період дії кредитного договору, тобто до 27.04.2023 (моменту укладення договору відступлення права вимоги). В той час, як строк дії договору встановлений до 15.05.2023. З огляду на принцип свободи договору, позивач добровільно погодилася на сплату процентів та комісії на умовах, передбачених договором. Перебування відповідача за кордоном не звільняє її від сплати заборгованості за укладеним договором. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконала, то суд дійшов висновку стягнути з неї на користь позивача заборгованості за цим договором в розмірі 17125 грн, що складається з: 5000 грн - тіло кредиту, 11625 грн - заборгованість за відсотками, 500 грн - комісія за надання кредиту. 6. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 8000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, детальний опис наданих послуг від 05.09.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, акт №953 наданих послуг від 05.09.2025. Судом встановлено, що 01.07.2025 між ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107. Предметом вказаного договору є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами. Судом встановлено, що 05.09.2025, АО «Апологет» на виконання вимог договору надало детальний опис наданих послуг від 05.09.2025 в т.ч. - усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви та подання позову до суду, на що витрачено 6 год 30 хв часу. Згідно акта №953 наданих послуг від 05.09.2025 ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» зобов`язане здійснити оплату за надані послуги у повному обсязі у сумі 8000 грн. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Як видно детального опису наданих послуг, які надавалися адвокатом складаються, зокрема із усної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви та подання позову до суду. Усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 3000 грн, які слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved