Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У січні 2025 року представник позивача звернувся до суду через систему «Електронний Суд» з позовом до відповідача в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі еквівалентній 5000 доларів США, три проценти річних у сумі 449,59 доларів США, судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 18 січня 2020 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0622 гектара, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6522381000:05:008:0090, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 821270165223. За домовленістю сторін продаж земельної ділянки був здійснений з розстроченням сплати вартості відповідної земельної ділянки строком на два роки. Зокрема, пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу земельної ділянки визначено: «Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за суму грошових коштів, що еквівалентна 20000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на момент розрахунку, які Покупець повинна сплатити Продавцю до вісімнадцятого січня дві тисячі двадцять другого року». При цьому, грошове зобов`язання Відповідача було забезпечене іпотекою відповідно до Іпотечного договору від 18 січня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчуком В.Ю. Станом на день звернення до суду Відповідачем не виконано повністю грошове зобов`язання за Договором купівлі-продажу земельної ділянки. Сторонами не було встановлено чіткого графіку та розмір платежів, Відповідач здійснювала розрахунок за наявності у неї такої можливості. Факт сплати грошових коштів засвідчувався письмово шляхом складення заяви про отримання коштів, справжність підпису на яких посвідчувалася приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчуком В.Ю. Відповідні заяви складалися в одному оригінальному екземплярі та надавалися Відповідачу як підтвердження проведення нею оплати. Відповідач здійснювала розрахунок у наступному порядку: 1) 14 липня 2020 року - 5 \~ \~ \~ \~000 доларів США (залишок боргу 15\~000 доларів США); 2) 14 вересня 2020 року 5000 доларів США (залишок боргу 10\~000 доларів \~ \~ \~ \~США); 3) 11 лютого 2022 року 5000 доларів США (залишок боргу 5\~000 доларів США). З червня 2022 року відповідач не відповідає ані на дзвінки, ані на повідомлення з проханням вирішити питання погашення заборгованості. Відтак, станом на день звернення до суду Відповідач має заборгованість перед Позивачем зі сплати вартості земельної ділянки за Договором купівлі продажу земельної ділянки у розмірі 5000 доларів США. Три проценти річних від несплаченої Відповідачем суми заборгованості становлять: (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році): 5000 x 3% x 1094 : 365 = 449,59 доларів США. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2025 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та дату судових засідань повідомлялася належним чином, поштові відправлення не вручено через «відсутність адресата за вказаною адресою», що вбачається з відомостей «Укрпошти». Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвала про заочний розгляд справи занесена до протоколу судового засідання. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 18 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0622 гектара, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер 6522381000:05:008:0090, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 821270165223, що підтверджено копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Левчуком В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №45. Пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу земельної ділянки визначено, що продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчиняється за суму грошових коштів, що еквівалентна 20000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на момент розрахунку, які Покупець повинна сплатити Продавцю до вісімнадцятого січня дві тисячі двадцять другого року. Грошове зобов`язання\~Відповідача було\~забезпечене іпотекою\~відповідно до\~копії Іпотечного\~договору від\~18\~січня 2020\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Херсонського\~міського нотаріального\~округу Левчуком\~В.Ю., та зареєстрованого в реєстрі за №46, 47. Наведено також підтверджено копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.11.2024 року №404625276. Відповідач має заборгованість перед Позивачем зі сплати вартості земельної ділянки за Договором купівлі продажу земельної ділянки у розмірі 5000 доларів США, докази іншого в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ст.639ЦК України). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Отже, враховуючи наявність між сторонами правовідносин, які виникли на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, та наявність заборгованості відповідача по оплаті зазначеного товару, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимагати від відповідача виконання зобов`язання щодо повної оплати товару, визначеному умовами договору. Судом встановлено, що ціна договору купівлі-продажу земельної ділянки становить 20000 доларів США. Згодом, враховуючи часткове погашення відповідачем заборгованості, заборгованість становить 5000 доларів США. Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано. Неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, та виступає видом забезпечення виконання зобов`язання. При цьому, неустойка, обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідальність же за порушення грошового зобов`язання визначена статтею 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приймає наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних, як правильний та здійснений за вірною методикою та вважає, що стягненню з відповідача підлягає грошова суму в розмірі 449,59 доларів США, як і сума основного боргу, яка також повинна бути стягнута саме в іноземній валюті, враховуючи домовленість про це сторін договору. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною другою статті 524 ЦК України, Законом України «Про валютні операції». Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження№ 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Вказані обставини дають суду підстави вважати, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, який належить задовольнити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1839,00 грн., що підтверджується квитанцією від 18.01.2025 року, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved