Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У вересні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла за підсудністю позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] , в якій просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1226682,14667,10 грн., судові витрати та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.07.2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №379849654 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV976HG. Відповідно до умов кредитного договору ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 5500 грн. 20.07.2022 року на банківську картку № [NUMBER] . 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому до договору факторингу 1 укладались додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії факторингу. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №208 від 20.12.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до цього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01 та підписано Реєстр прав вимоги №1 від 30.10.2023, згідно якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», включаючи і право грошової вимоги до відповідача. 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №08/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № б/н від 08.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 26682,14грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3. Всупереч умовам договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, на загальну суму 26682,14 яка складається з наступного: 5489,91 грн. заборгованість по кредиту; 21183,23 заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Від відповідача клопотання про проведення розгляду справи з його викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Сторони в судове засідання не викликалися. Фактичні обставини встановлені судом Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №379849654 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV976HG ( зв. а.с. 28 а.с.37). Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п. 2.3. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5500,00 гривень одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 19.08.2022. Відповідно до п. 7.1. на момент укладення договору сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма надана траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування 19.08.2022 року, а саме протягом 30 днів від адти отримання першого траншу. Згідно з п. 8.1. договору вбачається, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Згідно п.8.3. за умови, якщо позичальник не скористався умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах п.8.5. Договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Як вбачається з копії паспорту споживчого кредиту «СМАРТ» до договору №379849654 від 20.07.2022: тип кредиту кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 100-22000 грн.; строк кредитування до 1826 днів (дисконтний період 1-65 днів, з можливістю продовження); дисконтна процентна ставка 3,65%-766,50%; індивідуальна процентна ставка 383,25% -766,50%; базова процентна ставка 766.50%; поза дисконтним періодом 1087,70%; тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом 180; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 1180; реальна річна процентна ставка, процентів річних 649% (а.с.37-38). Як вбачається з довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ними було ініційовано платіжну операцію, ляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг було перераховано грошові кошти в сумі 5500,00 грн. на рахунок [PERSON] , дата ініціювання платіжної операції: 20.07.2022 о 19:04:05 (а.с.102). Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №379849654 від 20.07.2022 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складає 12753,19: тіло кредиту 5500,00 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам -7254,28 грн., з урахуванням частково погашення заборгованості за нарахованими процентами (а.с.56). На виконання ухвали суду від 05 вересня 2025 року про витребування доказів, АТ «Сенс Банк» надав лист та виписку про рух коштів по картці за період з 20 липня 2022 року по 25 липня 2022 року, з яких вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , в банку відкрито рахунок, маска карти № [NUMBER] , рахунок до картки № [NUMBER] . Із виписки по рахунку вбачається, що 20 липня 2022 року здійснено переказ коштів на суму 5500,00 UAH. Фінансовий номер [NUMBER] , який вказаний в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою № [NUMBER] та мобільний номер, вказаний відповідачем в кредитному договорі ідентичні (а.с.121-123). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Щодо переходу права вимоги. 1) 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Предметом вказаного договору є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. (а.с. 84-87). 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (зв. а.с.89) 31 грудня 2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28 листопада 2018 року та №28/1118-01 (а.с.90-93). 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 95). 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (зв. а.с. 95). 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 96). Відповідно до Реєстру прав вимоги №208 від 20.12.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №379849654 від 20.07.2022 року у розмірі 12753,19 гривень, яка складається з 5498,91 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 7254,28 гривень заборгованість за нарахованими відсотками ( зв. а.с. 82). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Згідно копії розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість [PERSON] станом на 30.10.2013 року складає 26682,14 грн., а саме: 5498,91 грн. заборгованість за тілом кредиту; 21183,23 грн. заборгованість по несплаченим процентам. В період з 20.12.2022 року по 30.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування процентів (а.с.54-55) 2) 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01 строк дії якого закінчується 04 серпня 2024 року (а.с. 73-74 зв.). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3470009218 від 20.07.2022 року у розмірі 26682,14 гривень, яка складається з 5498,21 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 21183,23 гривень заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 71 зв). 3) 08 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №08/07/25-Е. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 65-68). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №08/0725-Е від 08 липня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №379849654від 20.07.2022 року на загальну суму 26682,14 гривень, яка складається з 5498,91 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 21183,23 гривень заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 63-зворот). Як вбачається з копії виписки з особового рахунку з кредитним договором №37984965 від 20.07.2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №379849654 від 20.07.2022 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» станом на 31.0.2025 року складає 26682,14 гривень, яка складається з 5498,91 гривень сума заборгованості за основним зобов`язанням, 21183,23 гривень заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.53). Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору, що також не оспорюються та визнається відповідачем. Розрахунок заборгованості підтверджує існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем у частині нарахування відсотків не визнається. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Договір був укладений шляхом його безпосереднього підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором bbff3e20. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний кредитний договір №379849654 від 20.07.2022 року підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором №MNV976HG, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), згідно зі статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Положеннями Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень щодо предмету договору факторингу (право грошової вимоги), за критерієм віднесення носія вказаної заборгованості до кола суб`єктів господарювання. Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною першою статті 1082 ЦК України передбачено зобов`язання боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 20 липня 2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору кредитної лінії №379849654 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи також підтверджується, що до позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право стягнення з відповідача кредиторської заборгованості. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надав доказів сплати ним зазначеної суми в повному розмірі. Оскільки відповідач не довів, що сплатив за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5498,91 гривень, яка ним не сплачена, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5498,91 гривень тіла кредиту. Отже, відповідач не виконав повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Щодо нарахування відсотків. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №379849654 від 20.07.2022 року вбачається, що проценти за ставкою 2,10 % в день нараховані відповідачу протягом дисконтного періоду, тобто, з 20 липня 2022 року до 19 серпня 2022 року включно. В подальшому проценти за вказаним кредитним договором нараховувались ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за процентною ставкою 2,98% в день у відповідності до п.п. 8.4 даного кредитного договору до відступлення права вимоги за кредитним договором ТзОВ «Таліон Плюс», тобто з 20 липня 2022 року до 20 грудня 2022 року і заборгованість за відсотками склала 7254,28 гривні. Отже, оскільки позичальник продовжував користуватись грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду строк дії кредитної лінії був продовжений, а відсотки нараховувались за правилами п.8.4. договору. В подальшому ТзОВ «Таліон Плюс» нарахувало відповідачу відсотки за користування кредитом за період з 20 грудня 2022 року по 30 жовтня 2023 року. Розмір відсотків склав 21183,23 гривні, що вбачається з розрахунку заборгованості ТзОВ «Таліон Плюс» (а.с.54). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали нарахувань відсотків за кредитним договором №379849654 від 20.07.2022 року. Суд звертає увагу на ту обставину, що ТзОВ «Таліон Плюс» після набуття ним у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договором №379849654 від 20.07.2022 року до [PERSON] , не мало права нараховувати відсотки за кредитом, оскільки не є стороною договору, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як сторона договору, відчужуючи 20.12.2022 року таке право в користь ТзОВ «Таліон Плюс» вважало, що строк платежу за договором №379849654 від 20.07.2022 року настав 20.12.2022 року. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку позивачем відповідачу нараховано проценти за користування кредитом поза строком кредитування, які відповідно до п. 8.3. договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому суд зауважує, що нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків підлягає до задоволення частково у розмірі 7254,28 гривні за період з 20.07.2022 року по 20.12.2022 року включно. Відтак, відсотки, нараховані у період з 20.12.2022 року до 30.10.2023 року у розмірі 13928,95 гривні не підлягають до задоволення. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» не заявляло вимоги про стягнення процентів згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (47,2%). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 26682,14 грн., а задоволено 12589,32 грн., тобто на 47,2 % (12589,32 грн х 100 % /26682,14 = 47,2 % ). А саме, позовні вимоги задоволені на 47,2%, - 2422,40 грн. х 47,2% = 1143,37 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гривень. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Титаренко В.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №09/07/20-01 від 09.07.2025, додаткової угоди №25770584610 до договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025. (а.с.50-52). Позивач сплатив на користь адвоката 7000 грн. за надання правничої допомоги, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 (а.с.49). Враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial