Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 23.05.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 14.03.2024 №\~1364-7148 у загальному розмірі 22\~875,00\~грн., а також судові витрати. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Корнійчук\~Д.Д. (довіреність від 21.01.2025, а.с.\~40-41) у позовній заяві зазначила, що за умовами кредитного договору №\~1364-7148, укладеного сторонами 14.03.2024 через веб-сайт Позивача (creditkasa.com.ua), Відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 5\~000\~грн. на зазначений нею картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за цим Договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором умовах. Проте Відповідач не надала своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами Договору. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, за станом на 25.04.2025 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 40\~375,00\~грн., що складається з такого: \~5\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за кредитом; \~35\~375,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, Позивачем застосовано до Відповідача умови «Програми лояльності», що полягають у частковому списанні заборгованості за нарахованими комісією та процентами у загальному розмірі 17\~500,00\~грн. Тому Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість за згаданим вище Договором у загальному розмірі 22\~875,00\~грн., що складається з такого: \~5\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за кредитом; \~17\~875,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Копії позовної заяви та доданих до неї документів надіслано Відповідачеві, суду надано докази на підтвердження (а.с.\~48). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 справу призначено судді Макаренко\~Л.А. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, строки для подання інших заяв по суті справи, роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також роз`яснено строки розгляду справи, визначені статтею\~275 ЦПК України, не пізніше 09.08.2025 (а.с.\~63-65). Водночас, враховуючи, що Відповідач копії зазначеної ухвали суду від 10.06.2025 про відкриття провадження не отримала, повідомити її про надходження до згаданого позову не вдалось і не вбачалось можливим, тому ухвалою суду від 06.08.2025 було змінено порядок розгляду справи та вирішено розглядати надалі цю справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист, забезпечення належного повідомлення всіх учасників справи, в тому числі Відповідача, із застосуванням, у разі необхідності, правових механізмів, передбачених статтею\~128 ЦПК України; встановлено Відповідачеві новий строк для подання відзиву; призначено розгляд справи на 16.09.2025, відкладений на 15.10.2025 через тимчасову непрацездатність судді та на 05.11.2025 через неявку Відповідача. У судові засідання 15.10.2025 і 05.11.2025 представник Позивача не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено, зокрема, довідкою про доставку електронного документа в електронному кабінеті (а.с.\~80, 81, 94); у позовній заяві викладене письмове клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.\~49). Відповідач у судові засідання 15.10.2025 та 05.11.2025 також не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті\~128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, що поверталися без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.\~82-83, 92-93), а також шляхом розміщення оголошень про її виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу Судової влади України (а.с.\~78-79, 90-91). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якої невідоме, вважається належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою її місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт\~2 частини сьомої статті\~128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України (частина одинадцята статті\~128, частина десята статті\~130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей\~128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до норм статей\~3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Згідно вимогами пункту\~4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №\~265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті\~5 названого Порядку. З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу її зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті\~55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в клопотанні (а.с.\~49), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, основним видом діяльності є кредитування, що підтверджено відповідно Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії\~ІК номер\~116 (а.с.\~39) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.\~37-38). Між сторонами: Позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в особі директора Резуєва\~Є.В., з одного боку, та Відповідачем [PERSON] , з іншого боку, 14.03.2024 через веб-сайту Позивача (https://creditkasa.com.ua) укладено Договір про відкриття кредитної лінії №\~1364-7148 (далі Кредитний договір), копія якого долучена до позовної заяви (а.с.\~10-18). Ідентифікуючи Відповідача відомості (паспортні дані, РНОКПП, адреса місця проживання, електронна пошта) наведено в розділі\~13 цього Договору із зазначенням номеру електронного платіжного засобу (номеру банківської картки) та одноразового ідентифікатору електронного підпису (номеру паролю) «C8919». За умовами зазначеного Кредитного договору Кредитодавець (Позивач) відкриває для Позичальника (Відвідача) невідновлювальну кредитну лінію на таких умовах: сума кредиту 5\~000\~грн.; загальний строк кредитування 300\~днів (до 07.01.2025); базовий період 15\~днів; стандартна процентна ставка 2,50\~% в день, знижена ставка 2,50\~% в день. Обчислення загальної вартості кредиту наведено у додатку до Паспорту споживчого кредиту (а.с.\~26-28). За Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затвердженими наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» від 27.02.2024 №\~12-П (а.с.\~19-26), у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання у повному обсязі у першу чергу погашаються суми простроченої заборгованості, а потім сума кредиту і проценти за користування кредитом (пункт\~6.7). Виконання переказу кредитних коштів Відповідачеві підтверджується інформацією Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» від 23.04.2025 про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.\~31-33), згідно з якою 14.03.2024 було здійснено платіж у розмірі 5\~000,00\~грн. за номером договору №\~1364-7148 на відповідну банківську картку, початкові й останні цифри якої співпадають з номером банківської картки Відповідача, зазначеної у розділі\~13 Кредитного договору, а також довідкою про перерахування суми кредиту від 14.03.2024 №\~1364-7148 за допомогою платіжної системи «LiqPay» з аналогічними наведеним вище показниками (а.с.\~30). Відповідач здійснила часткову оплату на рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджено наданим суду Розрахунком заборгованості за цим Договором за станом на 25.04.2025, з якого видно, що Відповідач лише два рази внесла кошти, які пішли на погашення простроченої заборгованості за процентами, а саме: 25.03.2024 у розмірі 600,00\~грн. та 30.03.2024 у розмірі 1\~525,00\~грн. Отже, Відповідач не надала своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення її заборгованості за Кредитним договором згідно з умовами цього Договору. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 25.04.2025 має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 40\~375,00\~грн, що складається з такого: \~5\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за кредитом; \~35\~375,00грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Водночас, Позивачем застосовано до Відповідача умови акції під назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості для споживачів фінансових послуг» (Програму лояльності, а.с.\~34-36), списавши частково заборгованість Відповідача за нарахованими процентами у загальній сумі 17\~500\~грн. З огляду на наведене, Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з Відповідача решти заборгованості за Кредитним договором у загальному розмірі 22\~875,00\~грн., що складається з такого: \~5\~000,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за кредитом; \~17\~875,00\~грн. \~ \~ \~ \~\~прострочена заборгованість за нарахованими процентами. При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за «тілом» кредиту і нарахованими відсотками перевірено судом і не викликає сумніву з огляду на наведені Позивачем розрахунки, що відповідають умовам цього Договору. Відповідно до приписів частини другої статті\~43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В ухвалі суду від 10.06.2025 про відкриття провадження у цій справі та в ухвалі від 06.08.2025 про зміну порядку розгляду справи сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~65,\~73). Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. При цьому за положеннями частин першої, другої статті\~639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею\~11 цього Закону. За визначенням пунктів\~5, 7 частини першої статті\~3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Відповідно до норм частин третьої, шостої статті\~11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; такий договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Така відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: а)\~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; б)\~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею\~12 цього Закону; в)\~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею\~12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт\~6 частини першої статті\~3 цього Закону). При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт\~12 частини першої статті\~3 названого Закону). Отже, електронний підпис у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» є комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт відповідного товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений (висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20, від 03.02.2023 у справі №\~757/22453/20, від 29.05.2024 у справі №\~545/1750/21). Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі №\~671/1832/20). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Частинами першою, другою статті\~1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №\~910/4518/16 зроблено висновок про те, що щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. При цьому Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови Кредитного договору від 14.03.2024 №\~1364-7148, укладеного нею з Позивачем, не виконала в повній мірі взяті на себе зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідає визначеному у названому Договорі розміру наданого кредиту та процентній ставці згідно з умовам кредитування, що підтверджено належними і допустимими доказами, що не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту\~1 частини другої статті\~141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Повне рішення суду складено у визначений частиною шостою статті\~259 ЦПК України строк з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності судді з 06.11.2025 до 12.11.2025 включно згідно з порядком обчислення процесуального строку, закінчення якого припадає на неробочий день (частина третя статті\~124 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054 Цивільного кодексу України, статей\~3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей\~8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: approved