Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23\~липня 2021\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та [PERSON] \~укладено договір\~про споживчий\~кредит №3466284,\~відповідно до\~умов якого\~відповідач отримав\~кредит у\~розмірі 4\~000,00\~грн зі\~сплатою процентів\~за користування\~коштами.\~Договір підписано\~електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором.\~Відповідач умови\~кредитного договору\~не виконав.\~На підставі\~Договору відступлення\~прав вимоги\~№ 78-МЛ,\~укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем, останній отримав право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором на загальну суму заборгованості 18 960,00 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 8\~000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 09 вересня 2025 року позовна заява, за підсудністю, надійшла до суду. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 23\~липня 2021\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та [PERSON] \~укладено електронний\~договір про\~споживчий кредит\~№3466284. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 15 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. У відповідності до п.п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит комісія за надання кредиту - 1 160,00 грн., яка нараховується за ставкою 29,00% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.п. 1.5.2 Договору про споживчий кредит проценти за користування кредитом 1\~800,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. Договору про споживчий кредит встановлена стандартна (базова) процентна ставка 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 договору. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Довідкою ТОВ «Мілоан» підтверджується, що позичальник [PERSON] ідентифікований товариством, договір підписаний ним з використанням одноразового ідентифікатора L97366. Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір разом з додатками до нього підписано електронним підписом відповідача. Підписавши договір, відповідач зобов`язався його виконувати. Анкета-заява на кредит №3466284 створена 23.07.2021 містить аналогічні умови щодо суми та строку кредиту в пільговий період, розміру комісії та процентів. Також зазначено особисті дані [PERSON] (ідентифікаційний номер, дата народження, адреса реєстрації місця проживання, номер мобільного телефону позичальника, електронна пошта, серія та номер паспорту, місце роботи та щомісячний дохід). Також в Анкеті-заяві на кредит міститься роздруківка похвилинного процесу оформлення та розгляду заяви позичальника, підписання ним договору. Кредитодавцем переховано грошові кошти у розмірі 4\~000,00 грн на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №51957767 від 23 липня 2021 року. Згідно з інформацією, наданою АТ «ПУМБ» на ухвалу суду, на ім`я [PERSON] емітована платіжна картка № [NUMBER] , на яку 23 липня 2021 року зараховано грошові кошти у розмірі 4\~000,00 грн. Кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу кредит, проте [PERSON] умови договору з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 27 жовтня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №78-МЛ, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило позивачу право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №3466284 від 23 липня 2021 року. Заборгованість відповідача перед первісним кредитором на момент відступлення права вимоги становить 18 960,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4\~000,00 грн, заборгованість за процентами 13\~800,00 грн, комісія 1 160,00 грн. Досудовою вимогою від 09 липня 2025 року позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості та необхідність її сплати. Кредитні кошти відповідачем не повернуто. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Встановлено що договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору, в тому числі сума кредиту, строк кредитування та дата повернення кредиту, відсоткова ставка та сума процентів, розмір комісії, орієнтовна загальна вартість кредиту. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредиторів за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір та договір позики не були б укладені, а грошові кошти не були би перераховані. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст.\~1049,\~1054 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із відомості про щоденні нарахування та погашення за укладеним Договором №3466284 від 23.07.2021, складеної первинним кредитором видно, що в пільговий період з 24.07.2021 по 07.08.2021 проценти нараховувались за ставкою 3% в день від суми кредиту, що складало 120 грн в день; в поточний період з 08.08.2021 по 06.10.2021 за ставкою 5,00%, що складало 200,00 грн в день. Таким чином, судом встановлено, що сторонами договору були погоджені умови договору, порядок нарахування відсотків за кредитом, який дотриманий кредитором. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позичальнику у користування кредитні кошти, а позичальник, у свою чергу, допустив порушення умов кредитного договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, що призвело до виникнення заборгованості. Заборгованість за процентами нарахована відповідачу в межах визначеного договором граничного строку кредитування (з урахуванням пролонгації на пільгових умовах та пролонгації на стандартних умовах), а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Згідно зі ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Приписами\~ст.625\~ЦК України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач не скористався своїм правом, передбаченим п.3.4.5 Договору відмовитися від договору після отримання кредиту. Таким чином, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Протягом строку дії договору відповідачем не вчинено жодної дії для повернення отриманого кредиту та сплати процентів і комісії, визначеної умовами договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка на даний час не сплачена. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Встановлено, що на підставі договору відступлення прав вимоги від 27 жовтня 2021 року позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №3466284. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надав, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, а також щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~матеріалів справи\~судові витрати\~позивача на\~професійну правничу\~допомогу становлять\~8\~000,00\~грн, які підтверджуються договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, ордером адвоката, актом №1266 від 06.07.2025 та детальним описом наданих послуг до вказаного акту. Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved