Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради про позбавлення батьківський прав. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 16 лютого 2013 року між нею і відповідачем було укладено шлюб, що зареєстрований виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 5. У шлюбі у них народилися діти - [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у справі № 363/4040/17, їхній шлюб з [PERSON] було розірвано та стягнуто із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2 000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2017 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Однак, відповідач регулярно ухилявся від належної сплати аліментів, тож станом на 01.11.2024 року його заборгованість за період з 10.10.2017 р. по 01.11.2024 р. склала - 107 933,00 грн. Також зазначила, що починаючи з моменту припинення спільного проживання у 2017 році і до теперішнього часу, відповідач не бачиться і не спілкується ні донькою, ні з сином та не приймає жодної участі в їх вихованні та утриманні, зовсім не цікавиться їх життям і досягненнями, не піклується про стан їхнього здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не сприяє їхньому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не вітає їх із святами і днями народження, тощо. [PERSON] питаннями вихованням та утриманням дітей від першого шлюбу займалася виключно вона, а з моменту початку спільного проживання та одруження разом з чоловіком - [PERSON] . У даному шлюбі у них народилася [INFO] дочка - [PERSON] . Оскільки позивач перебуває в декретній відпустці, тобто доглядає новонароджену дитину, то вся їхня велика сім`я у повному складі проживає разом і повністю перебуває на матеріальному утриманні її чоловіка. Зауважила, що її численні спроби налагодити конструктивний діалог з [PERSON] та стимулювати його до добровільного, позитивного і повноцінного спілкування із донькою та сином були абсолютно марними. За таких обставин, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів її дітей, позивач вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.05.2025 року зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами у цій справі. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали та просила суд задовольнити позов з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, судом неодноразово вживалися заходи щодо його виклику, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представники третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача. [PERSON] покинув її доньку 10 років тому. Більше свідок його не бачила. Також зазначила, що відповідач ніколи не допомагав та участі у вихованні своїх дітей не приймав. Вони його взагалі не пам`ятають як батька. Наразі у її доньки є новий чоловік, який перейняв на себе обов`язки батька та повністю утримує їхню родину. Крім того, у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його дружиною. Із позивачем почали спілкувати у 2018 році, а вже у 2019 почали спільно проживати разом із нею та її дітьми. Одружилися у 2024 році. Свідок зазначив, що відповідача бачив лише один раз, оскільки потрібно було отримати дозвіл на виїзд за кордон. Відповідач із дітьми не спілкується, аліменти на їх утримання не виплачує, та до них не приїжджає. Діти повністю перебувають на його утриманні, він піклується про них та заміняє їм рідного батька. Вони називають його татом. Рідного батька діти не пам`ятають. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, показання свідків та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що з 16.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серій [NUMBER] , № [NUMBER] виданим 16.05.2013 року та 30.08.2014 року виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актові записи № 14 та № 23. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 лютого 2013 року виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 5 - розірвано та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 000,00 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме до [INFO] Згідно з довідки-розрахунку заборгованості, виданої Вишгородським ВДВС у Вишгородському районі Київської області від 27.03.2025 року № 29269 убачається, що станом на 27.03.2025 року заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] становить 123 913 грн. 22.10.2024 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 271. Після реєстрації шлюбу позивач залишила прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 48. З акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Петрівської сільської ради від 03.12.2024 року, убачається, що [PERSON] проживає та утримує [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] створили належні умови для проживання дітей та займаються їх вихованням. Діти добре ставляться до [PERSON] . Біологічний батько зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] не спілкується, фінансово не підтримує, участі в житті дітей не приймає. Органом опіки та піклування Петрівської сільської ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. З даного висновку убачається, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх дітей, матеріально їх не забезпечує, не дбає про їх розвиток, навчання та виховання. 26.06.2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Петрівської сільської ради Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У ст. 155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч. 1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, судом установлено, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , данні факти, згідно зі п. 2 ст. 164 СК України, є підставою для позбавлення його батьківських прав, як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки та сина, підготовкою до самостійного життя, взагалі не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, байдужий до їхньої долі. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. Тож розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про можливість позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved