Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

02 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] (вхідний №39063, а.с.3). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24 квітня 2024 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №482. Спільних дітей сторони не мають. Як стверджує позивач у мотивувальній частині позову, шлюб з відповідачем виявився невдалим, сім`я розпалася остаточно та, станом на день подачі позову, існує формально. Причина розпаду сім`ї полягає в тому, що, як з`ясувалася, сторони мають різні характери та погляди на життя. У зв`язку з викладеним, позивач прийняла остаточне рішення про те, що сторони разом проживати не будуть. Як повідомив позивачу відповідач, він також не проти розірвати шлюб. Також позивач у позові зазначає, що спільне життя та збереження сім`ї стало неможливим; між сторонами зникло почуття любові та взаємоповаги, а тому примирення між ними не може бути. У зв`язку з цим позивач просить суд не надавати строк на примирення. Підсумовуючи викладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений 24.04.2024 з відповідачем [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 50 хв 03 листопада 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.12-13). Позивач [PERSON] у судове засідання, що призначено о 08 год 50 хв 03 листопада 2025 року, не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу місця її проживання, що вказана у вступній частині позовної заяви, що повернулася до суду 14.10.2025 з підстав адресат відсутній за вказаною адресою, що є належним повідомленням учасника справи про день, час та місце розгляд справи в розумінні п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.29). Водночас, 23 жовтня 2025 року через канцелярію суду, позивач [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що розгляд справи слід проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечила проти заочного розгляду справи (вхідний №42653/25, а.с.34). Відповідач [PERSON] в судове засідання 03 листопада 2025 року о 08 год 50 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим 03 листопада 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 24 квітня 2024 року уклали шлюб, який у цей же день зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №482, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 24.04.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Унаслідок укладення шлюбу позивач прізвища не змінювала (а.с.6). Матеріали цивільної справи не містять належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що, перебуваючи у шлюбі, у сторін народилися діти. Водночас позивач у мотивувальній частині позову стверджує, що спільних дітей у сторін немає (абз.2 стр.1 позовної заяви, а.с.3). Відповідно до положень ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням\~вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу з відповідачем. Водночас відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не подав до суду заяви про надання строку на примирення, тобто не виявив волі на продовження перебування у шлюбі з позивачем. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що надалі спільне життя позивача і відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам як подружжя за відсутності згоди одного з них (у конкретному випадку позивача) на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд дійшов висновку, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і спільне надалі життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої в судовому засіданні платіжної інструкції №1.335324117.1 від 02.10.2025 (а.с.2) судом встановлено, що позивач понесла судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved