Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , 2020 р.н., у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2016 року та мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наразі син проживає з позивачкою, яка самостійно його утримує та виховує. Батько є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), оскільки працює в АТ «Укрзалізниця» оглядачем ремонтних вагонів. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 14 годину 15 хвилин 30 жовтня 2025 року. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без неї, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив судове засідання проводити без його участі. Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ст. 206 ЦПК України дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд установив, що з 10 серпня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі; мають неповнолітнього сина, [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 02 липня 2020 року, виданим Ніжинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а. с. 10, 11). За твердженням позивачки, що не заперечував відповідач, на цей час спільний син сторін проживає з матір`ю позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач працює в Акціонерному товаристві «Українська залізниця» оглядачем ремонтних вагонів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Під час розгляду справи відповідач визнав позов, про що подав відповідну заяву, і таке визнання позову прийняте судом. З урахуванням указаних норм закону суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням положень ст. 142 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved