Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 15.10.2023 укладено Кредитний договір (оферти) № 15.10.2023-10000041. [PERSON] 15.10.2023 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідно до Договору та квитанції про перерахунок коштів, Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. строком на 42 дні, [PERSON] 15.10.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 6000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 11292 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 5292 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 15.10.2023-10000041 від 15.10.2023 у розмірі 11292 грн. та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. 28.10.2025 в призначений час учасники справи до суду не з`явились. Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку із чим на підставі ст. 280 ЦПК України судом постановлено проводити заочний розгляд даної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже, датою ухвалення рішення у даній справі є 03.11.2025, тобто дата складання повного тексту рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Згідно з п. 6, 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину (позиція Верховного Суду у постанові № 524/5556/19 від 12.01.2021, у постанові №127/33824/19 від 07.10.2020). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог до матеріалів справи додано кредитний договір (оферти) № 15.10.2023-10000041 від 15.10.2023, з умов якого слідує, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 3.1 Договору). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів в рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5457-08ХХ-ХХХХ-6045 (п. 4.1 Договору). З доданої до позову довідки квитанції від 15.10.2023 вбачається, що 15.10.2023 о 09:48 на платіжну картку 545708*45 було успішно перераховано кошти на суму 6000,00 грн., ідентифікатор еквайра: АТ КБ ПриватБанк. Позивачем зазначено, що емітентом банківської картки позичальника [PERSON] є АТ КБ «Приват Банк». Відповідно до наявної у відкритих джерелах інформації в мережі Інтернет, банком-емітентом платіжної картки з банківським ідентифікаційним номером (BIN) № [NUMBER] , який складає перші шість цифр від номеру картки, є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»», картка належить до платіжної системи Mastercard. Отож, на виконання ухвали суду від 18.07.2025 за клопотанням представника позивача АТ КБ «Приват Банк» надано відповідь № 20.1.0.0.0/7-250731/61456, з якої слідує, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в Банку не емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 42). Будь-яких доказів того, що банківська картка № [NUMBER] належить чи будь-коли належала відповідачу [PERSON] , як і доказів того, що остання отримала 6000 грн кредиту на цю банківську картку у матеріалах справи немає та суду не надано. Оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредиту за цим договором, відтак у відповідача не виникло обов`язку щодо його повернення, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову в повному обсязі відсутні підстави для стягнення із відповідача судових витрат понесених позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed