Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 52356,28 грн. На обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 05.05.2022 року [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. [NUMBER] , на а/д М-06 Київ-Чоп, порушуючи правила дорожнього руху допустив зіткнення з автомобілем «AUDІ» д.н.з. [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області № 570/1491/22 від 02.06.2022 року відповідача [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Матеріальний збиток завданий потерпілій стороні становить 50 806,28 грн. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Потерпіла сторона [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказує, що позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 806,28 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. А також МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1 550,00 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати в розмірі 52 356,28 грн. та судові витрати в розмірі 3 028,00 грн. Відповідачем 10.05.2024р. подано відзив на позовну заяву та 09.08.2024р. заперечення, в яких позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити. Вказує, що позивач неправомірно вимагає від нього відшкодування шкоди в порядку регресу та не погоджується з сумую, яку просить з нього стягнути позивач. Вказує на те, що ушкодження транспортного засобу, які зазначені у звіті визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу не відповідають дійсності в результаті ДТП були заподіяні мінімальні пошкодження для автомобіля «AUDІ» д.н.з. [NUMBER] . Крім того, на момент ДТП [PERSON] не була власником автомобіля, а тому страхове відшкодування їй виплачено неправомірно. Також вказує на те, що огляд транспортного засобу експертом проведено через 19 днів після отримання повідомлення про ДТП, а не через 10 днів, як це визначено ст.33.3 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представником позивача подано відповідь на відзив в якому він зазначає, що відповідачем не обґрунтовано та не підтверджено письмовими доказами неправомірність визначення розміру завданої шкоди. Вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутність представника. Представник відповідача - адвокат Пилипів І.І. в судовому засіданні позов не визнав і просив у його задоволенні відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] подала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без її участі. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд прийшов до наступного. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 із змінами, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Норми п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказують про обов`язок МТСБУ відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 із змінами, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що 05.05.2022 року о 18:51 год на а/д М-06 Київ-Чоп 328 км 200 м на території АЗС поблизу с.Корнин, Рівненського району, Рівненської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю: 1. автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] ; 2.\~автомобіля «AUDІ»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] ,\~внаслідок чого\~було пошкоджено\~автомобіль «AUDІ»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~та завдано\~шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Постановою Рівненського районного суду Рівненської області № 570/1491/22 від 02.06.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 02.06.2022 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль марки «AUDІ» д.н.з. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який був придбаний нею в Німеччині 02.05.2022р. та ввезений на митну територію України 05.05.2022р. 09 травня 2022 року [PERSON] було проведено реєстрацію вказаного транспортного засобу в Україні та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, вих. № 33687 від 06.06.2022р. суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6, VIN: [NUMBER] д.н.з [NUMBER] становить 50806,28грн. 10.05.2022 року [PERSON] подано заяву до МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 05.05.2022 року. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була застрахована. Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий Наказ № 3/4961 від 21.06.2022 року, на підставі якого вирішено відшкодувати [PERSON] , шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 50806 грн 28 коп. і яке згідно платіжної інструкції № 884183 від 24.06.2022 року виплачено позивачем потерпілій стороні. Як вбачається із копії платіжної інструкції 883870 від 14.06.2022 року за огляд авто ФОП [PERSON] було сплачено кошти в сумі 1550 грн. 24.06.2022р. Моторно (транспортне) страхове бюро України на адресу [PERSON] направило лист з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати у розмірі 52356,28 грн. Заперечуючи проти позову відповідач покликався на те, що із зазначеним об`ємом пошкоджень автомобіля Audi A6, внаслідок ДТП він не погоджується, оскільки на момент ДТП таких значних пошкоджень не було. В ДТП було пошкоджено лише лакофарбове покриття автомобіля. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Разом з тим, відповідач заперечуючи щодо об`єму та характеру завданих пошкоджень автомобілю Audi A6 жодного доказу, який би спростовував вказані обставини не надав. Судом за клопотання відповідача та його представника витребовувалися з Рівненського районного суду копії протоколу про адміністративного правопорушення, схема ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення у справі № 570/1491/22 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП. Також, з УПП в Рівненській області витребовувалися фото та відеоматеріаліи оформлення вказаної ДТП. Згідно листів УПП В Рівненькій області від 02.06.2025р. вих.№12366/41/30/01-2025 та від 07.07.2025р. вих.№ 16274/41/30/01-2025 фото та відеоматеріали оформлення ДТП не збереглися. Допитана в судовому засіданні інспектор поліції [PERSON] дала суду пояснення, що вона оформляла матеріали щодо вчинення адмінправопорушення 05.05.2025р. [PERSON] за ст.124 КУпАП. Ушкодження автомобіля Audi A6, яким керувала [PERSON] були незначні. Проте, будь-які докази, які б вказували які саме були заподіяні пошкодження не збереглися. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13.06.2025 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення розміру матеріального збитку заподіяного автомобілю Audi A6 та вартості відновлювального ремонту. Проте, 08.10.2025р. експертом було направлено суду повідомлення про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Отже відповідачем\~не спростовано\~обсяг та\~характер пошкоджень,\~які наведені\~у Звіті про визначення вартості матеріального збитку, власнику колісного транспортного засобу складеному суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved