Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося АТ «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 09806443) до [PERSON] ( [ADDRESS] ), з посиланням на те, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено 09\~серпня 2022\~року кредитний договір № 3495908668. 01.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 01/09/21, у відповідності до умов якого «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату належні йому права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 72424,58грн., з яких 50585,03 грн. по тілу кредиту, 5,56 грн. по річним процентам, 21833,99 грн. по щомісячних процентах. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 72424,58 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Ставищенського районного суду від 11.09.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку\~спрощеного провадження (а. с. 65). Представник позивача АТ «Таскомбанк» в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 82). в позовній заяві представник позивача просить розгляд справи провести у відсутність представника товариства (а. с. 5). Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 84), у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подав. З огляду на неподання відповідачем відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.08.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3495908668 (а. с. 13 - 15), згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі 55083 грн. безготівковим шляхом на будь-які цілі строком на 48 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (початковий процент в розмірі 5% від суми кредиту (2623,00 грн.), щомісячні проценти в розмірі 2,49% від суми кредиту, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором) за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в даному договорі. 09.08.2022 відповідач, ознайомився з умовами кредитування, підписав паспорт кредиту № 5908668 (а. с. 15 зв. - 16). Згідно п. 4 Паспорта кредиту кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. У разі прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань, позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від суми наданого кредиту за кожний факт невиконання прострочки відповідно до графіку платежів (п. 7 Паспорта кредиту). Також, позичальник, своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з інформацією. вказаною в\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.\~6,\~9 Закону України «Про споживче кредитування»,\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~та іншою інформацією (п. 2.2 Договору). 01.09.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір про відступлення праві вимоги № 01/09/21 (а. с. 21 - 24), відповідно до якого первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» передає новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК», а новий кредитор АТ «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та в строки встановлені цим договором (п. 2.1). Згідно витягу з Реєстру прав вимоги від 12.08.2022 до договору про відступлення праві вимоги 01/09/21 від 01.09.2021 (а. с. 17) [PERSON] у вказаному реєстрі зазначений під порядковим номером 174 як боржник за даним кредитним договором, заборгованість за яким складає 55357,36 грн., з яких 55083,00 грн. по тілу кредиту, 0,05 грн. по річним процентам, 274,31 грн. по щомісячних процентах. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3495908668 від 09.08.2022 (а. с. 46- 47) та виписки по особовому рахунку за період з 09.08.2022 по 12.05.2025 (а. с. 29 - 45) станом на 12.05.2025 заборгованість відповідача становить 72424,58грн., з яких 50585,03 грн. по тілу кредиту, 5,56 грн. по річним процентам, 21833,99 грн. по щомісячних процентах. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.\~634,\~638 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За правилом ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. ч.1, 3\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Доказів, які б підтверджували оплату позивачем ТОВ АТ «ТАСКОБАНК» попередньому кредитору\~ ТОВ «ФК «ЦФР» грошових коштів за передачу права вимоги згідно Договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року представником позивача суду не надано. Частиною 2 статті 78\~ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обгрунтовуючи позовні вимоги, АТ «Таскомбанк» зазначає, що до нього перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором від 09.08.2022 на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 01/09/21, який було укладено 01.09.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» (а. с. 21 - 24). У відповідності до умов зазначеного Договору про відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк», а АТ «Таскомбанк» набуло право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників (Додаток № 1 до цього договору) (п. 2.1, 2.2). Згідно п. 3.4 договору відступлення встановлено, що право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх Заборгованостей ш Кредитним договорам, а також по відношенню до Поручителів стосовно їх зобов`язань за Договорам» забезпечення. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Пунктом 4.1 договору відступлення визначено, що ціна договору визначається та вказується у відповідному реєстрі прав та вимог. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги від 12.08.2022 до договору про відступлення праві вимоги 01/09/21 від 01.09.2021 (а. с. 17) [PERSON] у вказаному реєстрі зазначений під порядковим номером 174 як боржник за даним кредитним договором, заборгованість за яким складає 55357,36 грн., з яких 55083,00 грн. по тілу кредиту, 0,05 грн. по річним процентам, 274,31 грн. по щомісячних процентах. У вказаному реєстрі визначена ціна договору за реєстром в сумі 12\~167\~416 грн. 66 коп.. Згідно п. 4.2 Договору про відступлення прав вимоги новий кредитор зобов`язаний сплатити Первісному кредитору Ціну договору, що вказана у відповідному Реєстрі прав та вимог шляхом перерахування Первісному кредитору грошових коштів у сумі, що дорівнює Ціні договору на рахунок Первісного кредитора, що вказаний в п. 11 цього Договору в день отримання підписаних зі сторони Первісного кредитора Реєстрів прав вимог в паперовому вигляді. Відповідно до п. 4.3 Договору про відступлення прав вимоги оплата вважається здійснена в момент зарахування на рахунок Первісного кредитора, вказаного в п.11 цього Договору, грошових коштів в сумі, що вказана у відповідному Реєстрі прав вимог. Слід зазначити, що суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за вищевказаним кредитним договором, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження оплати вищевказаної ціни, зазначеної в реєстрі прав вимоги від 12.08.2022 за договором про відступлення прав вимоги № 01/09/21 на виконання пунктів 3.4, 4.1, 4,2, 4.3 Договору про відступлення прав вимоги, а отже не надано суду належних допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, оскільки, як зазначено вище, пунктом 3.4 договору відступлення встановлено, що право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що АТ «Таскомбанк» не довело наявність у нього права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3495908668 від 09.08.2022 року. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2\~ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3\~ст. 13 ЦПК України). Згідно із\~ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. За змістом статей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Позивач в позовній заяві просить розглядати справу без виклику позивача в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 5), позивач, тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог\~разом із позовною заявою. Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення кредиту вищевказаної заборгованості за кредитним договором № 3495908668 від 09.08.2022, оскільки доказів, які б підтверджували оплату позивачем ТОВ АТ «ТАСКОБАНК» попередньому кредитору\~ ТОВ «ФК «ЦФР» грошових коштів за передачу права вимоги згідно Договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року суду не надано, та відповідно, не надано доказів, що до нового кредитора перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором відповідно до п. 3.4 договору відступлення. З огляду\~на наведене,\~позов задоволенню\~не підлягає. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою в позові відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed