Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У провадженні суду перебувала вищевказана цивільна справа за наслідками розгляду якої судом 20 жовтня 2025 року ухвалено заочне рішення, якими позовні вимоги [PERSON] задоволені. 23 жовтня 2025 року від представника позивача адвоката Карлаша І.А. на адресу суду надійшло клопотання про ухвалення в цій справі додаткового рішення суду. У обґрунтування заявленого представник позивача зауважив, що у прохальній частині позову, серед іншого, заявлялася вимога щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФНІНАНС» на користь позивача безпідставно отриманих коштів, однак суд у своєму рішенні від 20 жовтня 2025 року не вирішив цю позовну вимогу. Ураховуючи викладене, адвокат Карлаш І.А. просить суд постановити додаткове рішення щодо цієї позовної вимоги, а також стосовно судового збору, сплаченого позивачем при її заявленні. Оглянувши зазначену заяву, суд зауважує, що вона підлягає до задоволення із огляду на наступне. 16 червня 2025 року на адресу Житомирського районного суду Житомирської області надійшов позов згідно із прохальною частиною якого [PERSON] просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 17 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 11571 щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФНІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 416452095 від 26 жовтня 2019 року в сумі 23 685 гривень 93 копійки; стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФНІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно отриманих коштів в сумі 2 356,07 грн (а.с.1-4). При зверненні до суду із цим позовом [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 5). Того ж дня судом в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 26-27). 20 жовтня 2025 року Житомирським районним судом Житомирської області в цій справі ухвалено заочне рішення яким позов [PERSON] задоволений і визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 17 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 11571 щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФНІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 416452095 від 26 жовтня 2019 року в сумі 23 685 гривень 93 копійки. Окрім цього, судом також ухвалено стягнути із відповідача на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1 816,80 грн (а.с. 65-68). За таких обставин, суд погоджується із твердженнями сторони позивача про необхідність ухвалення в межах цього провадження додаткового рішення, оскільки у заочному рішенні суду від 20 жовтня 2025 року не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги [PERSON] про стягнення із відповідача безпідставно отриманих коштів. Так, із тексту позовної заяви вбачається, що вимога позивача про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФНІНАНС» безпідставно отриманих коштів в сумі 2 356,07 грн мотивована тим, що вищевказаний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням законодавства України, а тому його слід визнати таким, що не підлягає до примусового виконання із подальшим стягнення безпідставно отриманих за цим написом грошових коштів. Відповідно до платіжної інструкції № 25261РВNK1011425c0002 від 10 червня 2025 року та виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] за 28 січня 2025 року вбачається, що з метою погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 66267716, що здійснювалося на підставі зазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса, [PERSON] сплачені грошові кошти в загальній сумі 2 356,07 грн (а.с. 11-12). Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Норми ч.ч. 2 та 3 ст. 270 ЦПК України вказують на те, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 910/1531/18 виснувано, що аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом також у постанові від 28 січня 2020 року по справі № 910/16664/18. Проаналізувавши фактичні обставини справи, норми законодавства, якими врегульовані ці правовідносини, а також усталену судову практику з приводу врегулювання подібних правовідносин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині з огляду на наступне. Так, оскільки виконавчий напис, на підставі якого із позивача стягнені грошові кошти, визнається судом таким, що не підлягає до виконання, то з відповідача на користь позивача слід стягнути безпідставно набуті грошові кошти, отримані останнім у порядку стягнення заборгованості за вказаним виконавчим написом. Окрім того, оскільки позов підлягає до задоволення, то із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи, що відповідає приписам ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved