Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернувся [PERSON] з заявою, в якій просить встановити факт, що заявником є [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Горлівка Донецької області, проживає за адресою: [ADDRESS] , для видачі паспорта громадянина України; факт постійного проживання [PERSON] , що народився [INFO] у місті Горлівка Донецької області, на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що він народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області. 24 березня 1979 року було видано свідоцтво про його народження, відділом ЗАГС виконкому Микитівської районної ради народних депутатів м. Горлівка. З 2017 року заявник виїхав з місця свого проживання з м. Соледар Донецької області, де проживав за адресою: [ADDRESS] . Єдиний документ, який він встиг забрати з будинку, було свідоцтво про народження. Паспорт було втрачено. Заявник звернувся до Хорошівського сектору Управління міграційної служби України в Житомирській області з заявою про встановлення особи у зв?язку із втратою паспорта та видачу нового паспорта громадянина України. До заяви ним додана довідка про проживання без реєстрації, відомості про двох свідків, копію довідки про звільнення з місця позбавлення волі по відбуттю строку покарання. Однак, заявник відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у зв?язку з тим, що його особу не встановлено, а також не встановлено його належність до громадянства України. Тому, заявник подав заяву до суду, оскільки позбавлений в інший спосіб отримати паспорт громадянина України. Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження. Заінтересована особа подала заперечення на заяву про встановлення факту, де вказала, що заявник народився [INFO] . Горлівка Донецької області. 19.01.2023 особа, яка заявила про себе персональні дані - [PERSON] звернувся до Хорошівського сектору УДМС в Житомирській області щодо оформлення йому паспорта громадянина України. Проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] , згідно із наявним штампом у свідоцтві про народження, документувався паспортом громадянина У країни серії В(Д?нечітке написання) № [NUMBER] , який видавався Нікітовським РВВС м.Горлівка Донецької області 05.03.1997. При цьому, у системі Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП) будь-які дані відносно заявника відсутні, в т.ч. заява про видачу паспорта. Факт видачі на його ім?я паспорта громадянина України не підтверджено. Згідно із наданими відповідями на запити до територіальних органів ДМС інформація відсутня про [PERSON] ; запит до ВОМІРМП УПГПРЕ ГУДМС у Донецькій області не підтверджує факт реєстрації гр. [PERSON] за вказаною ним адресою. ГУДМС у Донецькій області повідомлено, що згідно діючих обліків органу [PERSON] , [INFO] не значиться. Провести перевірку щодо законності видачі паспорта громадянина України, реєстрації місця проживання, належності до громадянства України, надати заяву про видачу паспорта громадянина України заінтересована особа не має можливості у зв?язку з відсутністю відповідних обліків (в тому числі архівних). Архівні обліки та картотеки нижчезазначених ТП ГУ ДМС у Донецькій області залишились на території Донецької області, що визнана тимчасово окупованою територією відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованих територіях України» від 15.04.2014 №1207-VII. За результатами розгляду заяви-анкети 15.02.2023 [PERSON] відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України. 18.02.2025 заявник повторно звернувся до Хорошівського сектору УДМС у Житомирській області, щодо надання результатів проведення процедури оформлення особи. 06.03.2025 Хорошівський сектор УДМС у Житомирській області розглянув заяву від 18.02.2025, та повідомив, що за результатами проведення процедури встановлення особи прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта у зв?язку з тим, що особу не встановлено, а також не встановлено належність до громадянства України, та жодних документів щодо змін або усунення обставин, у зв?язку з якими було відмовлено в оформленні паспорта, у тому числі рішення суду про встановлення особи, та документи, якими підтверджується факт належності до громадянства України не надано. Заінтересована особа вказує, що заявник всупереч вимогам Порядку №302, статей 76-80 ЦПК України заявник не надав належних, допустимих. достовірних, достатніх доказів для встановлення його особи, зокрема, не забезпечив належних свідків, які б могли посвідчити його особу. Щодо визначення громадянства України, то заінтересована особа вказує, що перевірка факту належності особи до громадянства України здійснюється в процесі прийняття рішення про оформлення паспорта і належить до дискреційних повноважень органів ДМС. Ухвалою суду від 06.05.2025 по справі призначено судово-дактилоскопічну експертизу. Проведення експертизи доручено судовим експертам Житомирського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України. Ухвалою суду від 15.09.2025 провадження у справі поновлено. У судове засідання 30.10.2025 заявник, належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився, подав телефонограму, де вказав, що вимоги підтримує, просить задовольнити та розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви заперечив з підстав, зазначених у поданих письмових запереченнях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.03.1979 відділом РАЦС виконкому Нікітівської районної народних депутатів м. Горлівки (а.с.7). На даний час [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). 19.01.2023 [PERSON] звернувся до Хорошівського сектору УДМС в Житомирській області щодо оформлення йому паспорта громадянина України. За результатами звернення була створена заява-анкета №8600872 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.25). Проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] , згідно із наявним штампом у свідоцтві про народження, документувався паспортом громадянина України серії [NUMBER] ?нечітке написання) № [NUMBER] , який видавався Нікітовським РВВС м.Горлівка Донецької області 05.03.1997. При цьому, у системі Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами (ЄІАС УМП) будь-які дані відносно заявника відсутні, в т.ч. заява про видачу паспорта (Ф №l). Факт видачі на його ім?я паспорта громадянина України не підтверджено. У системі ЄІАС УМП не встановлено також інформації щодо документування [PERSON] паспортом громадянина України у вигляді ID-картки та паспортом громадянина України для виїзду за кордоп. Згідно із наданими відповідями на запити до територіальних органів ДМС інформація відсутня про [PERSON] ; запит до ВОМІРМП УПГПРЕ ГУДМС у Донецькій області не підтверджує факт реєстрації гр. [PERSON] за вказаною ним адресою. ГУДМС у Донецькій області повідомлено, що згідно діючих обліків органу [PERSON] , [INFO] не значиться, провести перевірку щодо законності видачі паспорта громадянина України, реєстрації місця проживання, належності до громадянства України, надати заяву про видачу паспорта громадянина України не є можливим, у зв?язку з відсутністю відповідних обліків (в тому числі архівних). Архівні обліки та картотеки нижчезазначених ТП ГУ ДМС у Донецькій області залишились на території Донецької області, що визнана тимчасово окупованою територією відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованих територіях України» від 15.04.2014 №1207-VII. Бланк паспорта [NUMBER] розподілявся у Микитівський РВ Горлівського МУ УМВСУ в Донецькій області 05.03.1997. Згідно із даними Державного реєстру актів цивільного стану реєстрації шлюбу та розірвання шлюбу заявником не проводилося. Було проведено опитування його сусідів: [PERSON] та [PERSON] , які засвідчили особу заявника, однак документально факт сусідства між зазначеними особами та заявником не підтверджується (а.с.27-35, 37-39) За результатами розгляду заяви-анкети 15.02.2023 Хорошівським сектором УДМС у Житомирській області прийнято Висновок про закриття справи щодо встановлення особи та відмову в оформленні паспорта громадянина України у вигляді картки [PERSON] , відповідно до якого відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України на підставі підпунктів 3, 5 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302, у зв?язку з тим, що особу [PERSON] не встановлено, а також не встановлено належність його до громадянства України (а.с.36). [PERSON] подав додатково довідку про звільнення серії ДОН №00103, видану громадянину [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Горлівка Донецької області, громадянство: України. Отримана довідка 18.12.2015, згідно із даними якої прямував до місця проживання: [ADDRESS] . Згідно із змістом копії довідки вбачається, що заявник був засуджений: 1) 12.08.2005 Микитівським р/с м.Горлівки за ст.ст. 185ч.2, 185 ч.3. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 22.05.2010 Калінінським р/с м.Горлівки за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі: 3) 06.05.2015 Артемівським мр/с Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту (а.с.8). 05 червня 2023 року УДМС було здійснено запит до Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Житомирській області. У відповідь на вказаний запит надано інформацію щодо особи із фотокарткою: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Донецька область. М. Горлівка; національність: українець; громадянство: Україна; дактилоформула: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] (а.с.41-42). 18.02.2025 заявник повторно звернувся до Хорошівського сектору УДМС у Житомирській області, щодо надання результатів проведення процедури встановлення особи. 06.03.2025 Хорошівський сектор УДМС у Житомирській області розглянув заяву від 18.02.2025, та повідомив, що за результатами проведення процедури встановлення особи прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта у зв?язку з тим, що особу не встановлено, а також не встановлено належність до громадянства України, та жодних документів щодо змін або усунення обставин, у зв?язку з якими було відмовлено в оформленні паспорта, у тому числі рішення суду про встановлення особи, та документи, якими підтверджується факт належності до громадянства України не надано (а.с.6). Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~та не є вичерпним (ч. 2\~ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п.1постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України». Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру. Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302). У пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302). Зокрема,\~цим пунктом\~встановлено,\~що у\~разі неподання\~особою,\~яка досягла\~18-річного\~віку,\~документів з\~фотокартками,\~проводиться процедура\~встановлення особи\~шляхом надсилання\~запитів щодо\~перевірки документів\~та інформації,\~зазначеної заявником\~у письмовому\~зверненні,\~зокрема до\~Мін`юсту,\~територіальних органів\~Національної поліції,\~ДПС,\~навчальних закладів,\~військових частин,\~територіальних центрів\~комплектування та\~соціальної підтримки,\~установ виконання\~покарань,\~для отримання\~інформації з\~наявних державних\~та єдиних\~реєстрів,\~інших інформаційних\~баз,\~що перебувають\~у власності\~держави або\~підприємств,\~установ та\~організацій,\~у тому\~числі фотокартки\~особи,\~яка дасть\~змогу ідентифікувати\~особу.\~В процесі\~перевірки береться\~до уваги\~вся інформація,\~яку повідомив\~заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців. За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі втраченого паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України „Про громадянство України, працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за формою, встановленою МВС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні (п. 63 Порядку N 302). Якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не встановлено, приймається рішення про відмову особі в оформленні паспорта, яке доводиться до відома заявника відповідно до пунктів 100 і 101 цього Порядку (п. 64 Порядку N 302). Матеріали перевірок (у разі надсилання та отримання відповідей на паперових носіях), акт встановлення особи, висновок за результатами встановлення особи скануються та вносяться до відомчої інформаційної системи ДМС (п. 65 Порядку N 302). Відповідно до п. 101 цього Порядку заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими йому було відмовлено в оформленні чи видачі паспорта. Як встановлено судом, однією з підстав для відмови у поновленні паспорту заявнику стало не підтвердження його особи. Згідно з частиною першою\~статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»\~у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Вказаний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 366/474/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 755/16248/18. У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»). Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви. Згідно до вимог вищевказаного законодавства України вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації. У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи). Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 511/409/20. В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на те, що він народився та весь час проживав на території Української РСР, а після оголошення незалежності - на території України. У 1997 році [PERSON] отримав паспорт громадянина України серії [NUMBER] (нечітке зображення) № [NUMBER] , про що зазначено у свідоцтві про народження. Паспорт був втрачений. Заявник був неодноразово засуджений та неодноразово перебував у місцях позбавлення волі у період з 1998 року по 2020 рік. Відповідно до відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Житомирській області від 09.06.2023 надано інформацію щодо особи із фотокарткою: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Донецька область. М. Горлівка; національність: українець; громадянство: Україна; дактилоформула: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; адреса: [ADDRESS] (а.с.41-42). Судом призначена судово-дактилоскопічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання чи ідентичні зразки відбитків пальців рук в електронних копіях дактилоскопічних карт, заповнених на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] , які містяться у файлах ELECKUX1 та ELECKUX2 на компакт-диску, із зразками відбитків пальців рук Єлецьких Володимира Володимировича, відібраних відділенням поліції №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області. Відповідно до висновку експерта від 26.08.2025 №СЕ-19/106-25/9711-Д папілярні узори у відбитках пальців рук із електронних копій дактилоскопічних карт, заповнених на ім`я [PERSON] , [INFO] , (файли «ELECKUX1» та «ELECKUX2») та папілярні узори у відбитках (відтисках) пальців рук із двох дактилоскопічних карт, заповнених на ім`я [PERSON] , [INFO] , відібраних відділенням поліції №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, ідентичні та залишені однією особою (а.с.88-102). Таким чином, матеріалами справи, зокрема і висновком експерта, підтверджено, що заявник дійсно є [PERSON] , який народився [INFO] у м. Горлівка Донецької області, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Микитівської райради народних депутатів м. Горлівки зроблений актовий запис 170 від 24.03.1979. Суд зазначає про те, що заявник має право на встановлення його особи, оскільки Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, тому встановлення такого факту проводиться у судовому порядку. Враховуючи, що інший спосіб захисту у заявника відсутній, встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення цього факту в судовому порядку надає йому право на отримання паспорту громадянина України, суд приходить до висновку, що заява в цій частині підлягає задоволенню. Суд, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та\~надавши їм правову оцінку, дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] щодо встановлення його особи. Щодо вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання на території України, суд зазначає наступне. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2ст. 315 ЦПК Українисуди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом обставин постійного проживання на території України станом на 24.08.1991. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року). Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Отже, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України. Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок №215), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року, або на 13 листопада 1991 року, постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року, або на 13 листопада 1991 року (підпункт «в» пункту 8 та підпункт «в» пункту 9 Порядку №215). Пунктом 44 Порядку №215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження№ 61-6498св20), від05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи те, що заявник має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. Згідно із вимогами ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Згідно з довідкою про звільнення серії ДОН №00103, виданої громадянину [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Горлівка Донецької області, громадянство: України, заявник був засуджений: 1) 12.08.2005 Микитівським р/с м.Горлівки за ст.ст. 185ч.2, 185 ч.3. 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 22.05.2010 Калінінським р/с м.Горлівки за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі: 3) 06.05.2015 Артемівським мр/с Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту (а.с.26). Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 та станом на 13.11.1991. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання на території України, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника в цій частині є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі.

Outcome: approved