Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 23.01.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №23.01.2025-100001115, за умовами якого Товариство надало позичальнику кредит у сумі 12\~000 грн, строком на 140 днів, із процентною ставкою 1 % в день. Кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 24\~383,19 грн, яка складається з: 11\~084,32 грн - заборгованості по тілу кредиту; 10\~899,19 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 2\~399,68 грн неустойка. У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у позовній заяві просили розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлялася про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, однак в судове засідання не з`явилася. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов до суду не подала. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.13\~ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.01.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №23.01.2025-100001115, який підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), містить реквізити та підписи сторін. Відповідно до умов кредитного договору (Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (Акцепт) ТОВ «Споживчий Центр» надало [PERSON] кредит в розмірі 12 000 грн, строком на 140 днів з дати його надання, із процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом, з комісією 1 800 грн, дата повернення кредиту 11.06.2025 (пункти 1, 2, 3, 4, 6, 7 Договору). Відповідно до п.6 Договору процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п.7 Договору комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 1800 грн 00 коп. Коміся розраховується шляхом множення суми Кредиту на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до п.15 Договору неустойка: 120 грн 00 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.16 Договору розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365% річних, які розраховуються від простроченої Позичальником суми (база роз ранку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом. Згідно довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №191-2508 від 25.08.2025 вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» на виконання умов кредитного договору №23.01.2025-100001115 перерахувало відповідачу 23.01.2025 грошові кошти у розмірі 12\~000 грн. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 24\~383,19 грн, яка складається з: 11\~084,32 грн - заборгованості по тілу кредиту; 10\~899,19 грн - заборгованості за нарахованими процентами; 2\~399,68 грн неустойка. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього\~Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Довідка-Розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] надана суду позивачем, є належним та допустимим доказом лише стосовно фіксування заборгованості відповідача за неповерненою сумою тіла кредиту. При цьому слід відмітити, що така довідка по суті не містить порядку розрахунку нарахованих позивачем відсотків. Відтак, в частині суми нарахованих відсотків, без належного їх розрахунку та врахування сплачених відповідачем платежів, вказана довідка не може бути належним доказом заборгованості за нарахованими відсотками. Щодо обґрунтованості вимог по стягненню нарахованих процентів, слід відмітити таке. Позивач не надав суду розрахунку заборгованості, який містив би детальний порядок розрахунку нарахованих відсотків на неповернену суму кредиту, а тому суд вимушений самостійно здійснити розрахунок заборгованості відповідача за нарахованими відсотками згідно умов кредитного договору. ТОВ «Споживчий Центр» надало [PERSON] кредит в розмірі 12 000 грн, строком на 140 днів з дати його надання, із процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом. Відповідно до п.6 Договору процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Так, згідно з розрахунками проведеними судом заборгованість відповідача за нарахованими відсотками згідно з умовами кредитного договору складає 16\~800 грн (12\~000 грн х 1% х 140 днів). Оскільки відповідач здійснив часткову оплату по кредитному договору в сумі 11\~356 грн, що визнається позивачем та зазначається у позовній заяві, тому сума заборгованості відповідача за нарахованими відсотками на неповернену суму кредиту буде становити 5\~444 грн (16\~800 - 11\~356 = 5\~444). Відповідачем не зазначено жодних спростувань, заперечень що могли б вказувати на неправильність проведеного судом розрахунку. Не зазначено й інших обставин щодо сплати частини заборгованості, які вказані позивачем. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за неповерненою сумою кредиту та нарахованими відсотками відповідач має заборгованість перед Товариством в розмірі 16\~528 грн, що складається з 11\~084,32\~грн -\~ заборгованості\~по тілу\~кредиту;\~5\~444\~грн -\~заборгованості за\~нарахованими процентами(11\~084,32 + 5\~444 = 16\~528). Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі\~2 399,68 грн не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає чинному законодавству. Відповідно до п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним\~законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась і триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитним договором нарахована в період дії воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку його сплати на користь ТОВ «Споживчий Центр». Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Тому суд\~вважає обґрунтованими\~доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №23.01.2025-100001115 в розмірі 16\~528 грн,\~з яких\~11\~084,32\~грн -\~ заборгованості\~по тілу\~кредиту;\~5\~444\~грн -\~заборгованості за\~нарахованими процентами(11\~084,32 + 5\~444 = 16\~528). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий\~Центр» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково в розмірі 16\~528 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив \~позов на\~ загальну суму 24\~383,19 грн. Позов задоволено\~на суму\~16\~528 грн. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1\~642 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial