Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог 23 квітня 2025 року представник Акціонерного товариства «Акцент - Банк» (надалі АТ «А- Банк») - Шкапенко О.В. в порядку цивільного судочинства звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101715283266362 від 09 травня 2024 року у загальному розмірі 76947,45 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 09 травня 2024 року між АТ "А-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101715283266362, за умовами договору позичальник отримав в користування кредитні кошти в розмірі 48400,00 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою 75,00% річних. Сторони визначили, що договір складається із анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А - Банк» та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 23квітня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 76947,45 грн, яка складається: 47165,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27149,42 грн - заборгованість за відсотками; 2632,33 грн. - заборгованість за пенею. З цих підстав АТ«А - Банк» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Рух справи Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 травня 2025 року цивільну справі передано до Оболонського районного суду міста Києва за територіальною підсудністю. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31липня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 серпня 2025 року цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 02жовтня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання від 02 жовтня 2025 року та 04 листопада 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, шляхом направлення судової повістки через засоби поштового зв`язку. 04 листопада 2025 року від представника заявниці надійшло клопотання, у якому зазначає, що у системі «Електронний суд» в електронному кабінеті представника позивача відсутні позовна заява з додатками. З цих підстав просив перевести в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, відкласти розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України». В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Прецедентна практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд. Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Суд зазначає про те, що копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачці двічі на адресу останнього зареєстрованого місця проживання відповідачки: [ADDRESS] , поштове відправлення повернулося до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». У суду відсутні матеріали справи в електронному вигляді. Будучи повідомленою про відкриття спрощеного провадження, дату розгляду справи, відповідач та її представник з матеріалами справи у паперовому вигляді не ознайомились. Про причини неявки в суд відповідач та її представник не повідомили, відзив від відповідача до суду не надходив. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов АТ «А-Банк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 09травня 2024 року між АТ "А-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101715283266362, за умовами договору позичальник отримав в користування кредитні кошти в розмірі 48400,00 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою 75,00% річних, денна процентна ставка становить 0,14%, розмір щомісячного платежу - 3449,94 грн. Сторони визначили, що договір складається із з анкети-заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А - Банк» та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту. Згідно з меморіальним ордером від 09травня 2024 року [PERSON] отримала в кредит грошові кошти в розмірі 48400,00 грн. З наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101715283266362 від 09 травня 2024 року станом на 23 квітня 2025 року становить 76947,45 грн., яка складається: 47165,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27149,42 грн - заборгованість за відсотками; 2632,33 грн. - заборгованість за пенею. Останній раз відповідачка здійснювала погашення заборгованості 20грудня 2025 року в сумі 465,00 грн. Умовами укладеного договору передбачений розмір щомісячного платежу 3449,94 грн, який також відображений в таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Пункт 12 укладеного договору передбачає, що у випадку порушення клієнтом зобов`язання із погашення заборгованості, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, в якому відображено використання відповідачем та часткове погашення кредитних коштів. З наданого розрахунку вбачається, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом станом на 21 березня 2025 року становить 76947,45 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ «А - Банк» заборгованість за тілом кредиту та відсотками, що в загальному розмірі становить 74315,12 грн. Втім, щодо вимоги про стягнення пені на суму 2632,33 грн. суд приходить до переконання про відмову АТ «А - Банк» в їх задоволенні, зважаючи на наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, штраф і пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф не залежить. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику)банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу,пені)за таке прострочення. Установити,що неустойка(штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В Україні воєнний стан, введений в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, введений із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та неодноразово продовжено, станом на час розгляду справи воєнний стан триває. Враховуючи вимоги чинного законодавства, у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за штрафом (пенею) в сумі 2632,33 грн., тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що позивачем понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн., згідно з платіжним дорученням № 6005315486300 від 23 квітня 2024 року пов`язані з розглядом справи. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2339,53 грн. є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved