Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.05.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №17.05.2024-100001521. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 7 000грн. строком на 98 днів. Відповідач [PERSON] умови договору не виконує та не повертає банку отримані ним грошові кошти. На даний час заборгованість відповідача становить 20811 грн., що складається з 7000грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9261грн.- заборгованість за процентами, по комісії 1050грн., 3500 - неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. В добровільному порядку відповідач не бажає погасити вказану суму заборгованості, а тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з`явився, просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву в якому вказує, що надана позивачем заявка кредитного договору №17.05.2024-100001521 не підтверджує його наміру щодо отримання кредитних коштів від позивача та є неналежним доказом у даній справі. Тобто, позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів та не можливо погодитися з наданим ним розрахунком заборгованості. Також позивачем не долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту. З цих підстав просить в позові відмовити повністю. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до вимог ст .ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Крім цього, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи 17.05.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №17.05.2024-100001521. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 7 000грн. строком на 98 днів. Згідно п.3.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Що стосується обставин наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву щодо не укладення кредитного договору та відповідно не отримання ним кредитних коштів, то дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Зокрема, згідно додатку до кредитного договору №17.05.2024-100001521 (кредитної лінії) від 17.05.2024р. вбачається, що для підписання та укладення електронного кредитного договору відповідачем було введено код з смс, який був відправлений на його фінансовий номер телефону [NUMBER] , тобто без отримання смс повідомлення з одноразовим індефікатором Е494 кредитний договір не був би укладений. Відповідач підписанням кредитного договору підтвердив факт ознайомлення з його змістом та погодився на відповідні умови кредитування, а також підтвердженням отримання відповідачем кредитних коштів є квитанція №2463284120 від 17.05.2024р. Вказані обставини в сукупності підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки жодних доказів протилежного відповідачем [PERSON] не надано. Відповідно до ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України стверджується, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого його заборгованість становить 20811 грн., що складається з 7000грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9261грн.- заборгованість за процентами, по комісії 1050грн., 3500 - неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. З цих підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №17.05.2024-100001521 від 17.05.2024р. в розмірі 20811грн. Згідно ч.1ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, на користь позивача з відповідачки слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: approved