Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі\~ПАТ «Банк Михайлівський», банк) і [PERSON] укладено кредитний договір №200514692 (далі\~кредитний договір), за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10\~000,00 грн. на строк з 25 квітня 2016 року до 25 квітня 2021 року, а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. На підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) від 15 червня 2020 року (лот №GL16N618071), ПАТ «Банк Михайлівський» відступило позивачу право вимоги до ряду боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] . [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 19 серпня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 25 616 грн. 42 коп., яка складається з 8 427 грн. 91 коп. заборгованості за кредитом і 17 188 грн. 51 коп. заборгованості за процентами. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то він, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, повинен сплатити товариству 5 601 грн. 40 коп. інфляційних втрат і 2303 грн. 37 коп. 3% річних. За таких обставин ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 33 521 грн. 19 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з суми заборгованості\~25 616 грн. 42 коп., суми інфляційних втрат 5 601 грн. 40 коп., суми 3% річних 2303 грн. 37 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом. 25 квітня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» і [PERSON] підписали заяву (оферту) №200514692 на укладення Договору про надання та використання платіжної картки, за змістом якої сторони уклали договір про надання банківських послуг у виді відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з використанням платіжної картки MC World для зарахування заробітної плати, соціальних та інших виплат, а також здійснення інших операцій. В рамках укладеного договору ПАТ «Банк Михайлівський» надало [PERSON] кредит на картковий рахунок у межах ліміту кредитування 10000,00 грн. у формі відновлювальної лінії, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами. Сторони погодили такі умови кредитування: строк кредитування 5 роки; мінімальний щомісячний платіж 3% від фактично використаного кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату, але не менше 50 грн. та не більше суми існуючої заборгованості за договором; процентна ставка за кредитом 58,8% річних; орієнтовна сукупна вартість кредиту 24793 грн. 18 коп.; Згідно з випискою по особовому рахунку в період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року [PERSON] отримав та не повернув 8 427 грн. 91 коп. кредитних коштів. Крім того, банк нарахував проценти за користування кредитними коштами у розмірі 17 188 грн. 51 коп. 19 травня 2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» (далі\~ТОВ «ФК «Плеяда») був укладений договір факторингу №1905, за яким банк відступив ТОВ «ФК «Плеяда» за плату право вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. 20 травня 2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» був укладений договір факторингу №1, згідно якого ТОВ «ФК «Плеяда» відступило ТОВ«ФК «Фагор» за плату раніше набуті ним від банку на підставі договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 права вимоги за кредитними договорами. На прилюдних торгах (аукціоні), що відбулися 5 червня 2020 року, ТОВ «Діджи Фінанс» придбало лот №GL16N618071, який включав кредитний портфель фізичних осіб, відчужений на користь ТОВ «ФК «Плеяда» (з подальшою переуступкою ТОВ «ФК «Фагор»), у зв`язку із застосуванням правових наслідків нікчемного правочину. Згідно з платіжним дорученням від 9 липня 2020 року №25 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ПАТ «Банк Михайлівський» вартість придбаного лоту у розмірі 5307308 грн 39 коп. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступив ТОВ «Діджи Фінанс» своє право грошової вимоги до позичальників за рядом кредитних договорів, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором. Пунктом 2 договору №7_БМ від 20 липня 2020 року визначено, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуває всі права кредитора за кредитними договорами в день настання відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього договору (зокрема, підписання договору сторонами), але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 1 липня 2021року у справі №910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ«Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20травня 2016 року №2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу №1 і №2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року №1 та додатках до нього. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Статтею 11 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Як передбачено частиною першою\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої\~статті 1054 ЦК України\~поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із положень пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До новогокредитора переходятьправа первісногокредитора узобов`язанні вобсязі іна умовах,що існувалина моментпереходу цихправ,якщо іншене встановленодоговором абозаконом (стаття 514 ЦК України). Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 25 квітня 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» і [PERSON] уклали кредитний договір, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у формі відновлювальної лінії в розмірі 10\~000,00 грн., а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. На підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Водночас на момент переходу цього права до позивач [PERSON] не повернув кредит і не сплатив проценти на користь банку. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Діджи Фінанс», як нового кредитора, слід стягнути заборгованість, у тому числі 8 427 грн. 91 коп. неповернутого кредиту. Щодо стягнення заборгованості по процентам, 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне. Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у\~статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6). За змістом\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи\~споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Преамбулою\~Закону №1023-ХІІ\~встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до\~статті 18 Закону №1023-ХІІ\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими,якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти) ,її розмірі порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що

Outcome: partial