Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

23.09.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява\~\~Товариства з обмеженою відповідальністю " Українські фінансові операції" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 23.09.2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана для розгляду судді Римар І.А. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 01.10.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду та витребувано у АТ «ПУМБ» докази по справі. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.12.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4240644 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту\~- кредит; сума кредиту складає 16500.00 грн; строк кредиту - 350 днів: з 23.12.2023 року по 07.12.2024 року; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів; на пільговий строк 25 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 2,5% у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5 % в день. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку емітовану АТ «ПУМБ». 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №26.07.2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №4240644 від 23.12.2023 року на загальну суму 106012.50 грн, з яких: заборгованість з тіла кредиту\~16500.00 грн; заборгованості за процентами\~ 89512.50 грн; заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам 0 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 26.07.2024 року строк дії договору №4240644 від 23.12.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.07.2024 року донараховано відсотки за 133 календарних днів у розмірі\~54862.50 грн. Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4240644 від 23.12.2023 року на загальну суму 160875.00 грн., з яких: заборгованість з тіла кредиту\~ 16500.00 грн.; нараховані проценти первісним кредитором 89512.50 грн.; відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» - 54862.50 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Також, просить в порядку частин десятої, одинадцятої\~статті 265 ЦПК України\~органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до\~ст.625 ЦК України\~за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100)\~s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С -\~сума основного боргу; 3\~- 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365\~- кількість днів у році; Дн.\~кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. У судове засідання 04.11.2025 року представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.14). Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надав та в судове засідання 04.11.2025 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його адресу ухвали про відкриття провадження по справі та судової повістки про виклик до суду, однак конверт повернувся з відповідною відміткою (а.с.83), тому особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». \~ За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за їх відсутності та ігнорування виклику до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Врахувавши думку представника позивача, викладену в позовній заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано копію договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту№4240644 укладеного 23.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 16500.00 грн строком на 350 днів, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 2,50% за кожен день користування кредитом (а.с.15 зворотній бік-24). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4240644 від 23.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого станом на 26.07.2024 року загальна заборгованість [PERSON] становила 106012.50 грн. (а.с.63-67). З копії договору факторингу №26/07/2024, укладеного 26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 26.07.2024 року за вказаним договором факторингу та витягу з Реєстру боржників до даного договору факторингу, вбачається, що ТОВ «Українські фінансові операції» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі і до відповідача по справі (а.с.41 зворотній бік-46 зворотній бік). Розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4240644 про надання споживчого кредиту від 23.12.2023 року, підтверджується, що за 133 календарні дні [PERSON] розраховано відсотки на суму основного боргу 16500.00 грн за процентною ставкою 2,5% і сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами склала 54862.50 гривень (а.с.67 зворотній бік-68). З витребуваної за клопотанням представника позивача у АТ «ПУМБ» інформації від 16.10.2025 року вбачається, що: по карті [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] за період з 23.12.2023 року включно та протягом наступних п`яти календарних дні виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 16500.00 грн. (а.с.81) Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст.509\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3\~ст.203 ЦК України\~визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1\~ст.626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У\~статті 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5\~ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі\~ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 вказаної статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.12\~ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності з положеннями ст.ст.509,\~526,\~629,\~1054 ЦК України\~особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У\~статті 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1\~ст.1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2\~ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 3\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2\~ст.129 Конституції України\~закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених цим договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 160875.00 грн., з яких: заборгованість з тіла кредиту\~16500.00 грн; відсотки за кредитором, нараховані первісним кредитором 89512.50 грн., сума заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 54862.50 грн. Оскільки позовну вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, то відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Стосовно вимог щодо стягнення з відповідача в порядку частини 10, 11\~статті 265 ЦПК України\~інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частинами 10, 11\~статті 265 ЦПК України\~передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому\~розділом VII цього Кодексу. Формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі №910/14524/22. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для застосування чч.10, 11\~ст.265 ЦПК України, у зв`язку з чим, позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу необхідно зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: копія заявки на виконання доручення до договору про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 року; копія акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої (правничої) допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 року та детального опису виконаних робіт (наданих послуг), згідно яких - адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №4240644, загальна сума витрат становить 10000.00 грн. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 10000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. На підставі ст.ст.2,\~15,\~509,\~512,\~514,\~517,\~526,\~530,\~536,\~610-612,\~625,\~634,\~1048,\~1050,\~1054,\~1056-1,\~1077,\~1078 ЦК України,

Outcome: partial