Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд встановити йому додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , посилаючись на поважність пропуску строку. Позов обґрунтовує тим, що він є рідним сином [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). [INFO] , у віці 53 років його батько - [PERSON] , помер, про що складено відповідний актовий запис №234 та 19 лютого 2016 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно лікарського свідоцтва про смерть №394 від 19 лютого 2016 року, виданого Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», та довідки про причину смерті від 19.02.2025 р., [PERSON] , помер внаслідок захворювання, хвороба, що призвела до смерті - легенево-серцева недостатність. Згідно вказаного вище лікарського свідоцтва про смерть, місце проживання померлого [PERSON] : [ADDRESS] , що збігається з місцем його реєстрації. Згідно вказаного вище лікарського свідоцтва про смерть, місце смерті [PERSON] : [ADDRESS] . [INFO] , позивач, в особі свого представника [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциної Ніни Володимирівни, із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 18 серпня 2025 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівна, винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, в якій серед іншого було зазначено: «У зв`язку з тим, що спадкоємець [PERSON] претендує на спадщину згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України, факт спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено його представником та відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на 17.02.2016 року, відповідно шестимісячний строк для прийняття спадщини спадкоємцем пропущений, який необхідно встановити в судовому порядку», та постановлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , відмовити. Так, померлий [PERSON] , [INFO] , що на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживав без реєстрації разом із своїм сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З огляду на те, що Позивач та його батько померлий [PERSON] проживали разом, Позивача вважав, що після смерті батька він фактично прийняв спадщину, зважаючи на те, що інших спадкоємців, крім Позивача, у померлого [PERSON] не було, відтак Позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , як син спадкодавця є єдиним спадкоємцем Померлого [PERSON] . Інші спадкоємці, які мають право прийняти спадщину за заповітом чи за законом відсутні. Ухвалою від 16 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, витребувано у Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівна належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а. с. 23). Ухвала від 16.09.2025 в частині витребування доказів виконана, суду надані витребувані докази (а. с. 33-39). Ухвалою від 15.10.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються (а. с. 48). Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності (а. с. 27). Представник відповідача Виконавчого комітету Саксаганської районної в місті ради у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, зазначивши про прийняття рішення на розсуд суду (а.с. 46, 51). За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Позивач, [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] , виданим Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18 жовтня 2016 року (а.с. 9). [INFO] , у віці 53 років батько Позивача - [PERSON] , помер, про що складено відповідний актовий запис №234 та 19 лютого 2016 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №394 від 19 лютого 2016 року, виданого Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», та довідки про причину смерті від 19.02.2025 р., [PERSON] , помер внаслідок захворювання, хвороба, що призвела до смерті - легенево-серцева недостатність (а.с. 13-14, 15). Згідно вказаного вище лікарського свідоцтва про смерть, місце проживання померлого [PERSON] : [ADDRESS] , що збігається з місцем його реєстрації, що підтверджується копією паспорту померлого, із зазначенням його місця реєстрації на момент смерті (а.с. 13-14, 11-12). Згідно вказаного вище лікарського свідоцтва про смерть, місце смерті [PERSON] : [ADDRESS] . [INFO] , позивач, в особі свого представника [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциної Ніни Володимирівни, із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 18 серпня 2025 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіцина Ніна Володимирівна, винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, в якій серед іншого було зазначено: «У зв?язку з тим, що спадкоємець [PERSON] претендує на спадщину згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України, факт спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено його представником та відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на 17.02.2016 року, відповідно шестимісячний строк для прийняття спадщини спадкоємцем пропущений, який необхідно встановити в судовому порядку», та постановлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , відмовити (а.с. 16-17). Відповідно АКТУ про фактичне проживання від 16.02.2017 року, за підписами сусідів, померлий [PERSON] , [INFO] , що на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживав без реєстрації разом із своїм сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] доглядав та забезпечував свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , до дня його смерті та поховав його за власні кошти (а.с. 28). З матеріалів спадкової справи слідує, що позивач, [PERSON] , як син спадкодавця є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . Інші спадкоємці, які мають право прийняти спадщину за заповітом чи за законом відсутні (а.с. 33-39). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлого [PERSON] є позивач [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. За приписом ч. 2 ст.1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За приписом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З аналізу цих норм права можна зробити висновок, що прийняття спадщини є особистісним правом особи, яке вона реалізує шляхом вчинення одностороннього правочину у виді звернення із відповідною заявою, який здійснюється за певних умов і тягне за собою певні юридичні наслідки. Отже відповідно до наведених норм шестимісячний строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] спливав 17.08.2016. Відповідно до дійсних обставин справи спадкодавець [PERSON] з осені 2010 року по день смерті [INFO] , проживав разом зі своїм сином, позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , який доглядав за батьком, забезпечував, здійснив його поховання. Вказані обставини підтверджуються Актом про фактичне проживання від 16.02.2017 (а.с. 28). У зв`язку з наведеним позивач [PERSON] , вважаючи, що так як проживає разом зі спадкодавцем, доглядав за ним, та фактично прийняв спадщину, тому вважав, що не повинен подавати заяву до нотаріальної контори. Крім того, суд враховує, що 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено вести в Україні воєнний стан. 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 05 листопада 2024 року, Позивача [PERSON] , на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.11.2022 (зі змінами) за мобілізацією призваний у Збройні Сили України, з 10.01.2025 року зарахований до списків Військової частини [NUMBER] , що підтверджується даними викладеними в його військовому квитку серії [NUMBER] від 05.11.2024 р. (а.с. 18-20). 25 травня 2025 року, Позивачу [PERSON] , було видане посвідчення серії [NUMBER] учасника бойових дій (а.с. 21). Тобто, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, позивач не звернувся до нотаріальної контори, в зв`язку з тим, що вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину. В подальшому, в зв`язку з оголошенням воєнного стану, [PERSON] , за мобілізацією був призваний у Збройні Сили України, з 10.01.2025 року зарахований до списків Військової частини [NUMBER] . Де приймав участь в бойових діях спрямованих на захист Вітчизни та отримав посвідчення учасника бойових дій. Зазначені обставини в своїй сукупності об`єктивно перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та визнаються судом поважними. З системного аналізу подій та обставин встановлених судом, слід дійти висновку, що Позивач з поважних, об`єктивних та незалежних від нього причин не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, в зв`язку з чим, 04.08.2025 надав довіреність на ім`я [PERSON] , якою уповноважив її на оформлення спадкових прав на своє ім`я (а.с. 39- зворот). На підставі вказаної довіреності 04.08.2025 [PERSON] звернулася від імені та в інтересах [PERSON] до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциної Н.В. з заявою від [PERSON] про вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , та нотаріусом було заведено спадкову справу №18/2025 (номер у спадковому реєстрі 74420253), що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 04.08.2025 р. № 82081442 (а.с. 39). Однак, постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 128/02-14 від 18.08.2025 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рукавіциної Н.В. було відмовлено [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що спадкоємцем був пропущений 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та було запропоновано звернутися до суду для встановлення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 16-17). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом частини першої та третьої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п.п.47-49 постанови від 20.03.2024 у справі №545/1231/23 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі №450/1383/18, від 17.08.2023 у справі №626/274/22. Разом з тим, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. У постанові від 20.03.2024 у справі №545/1231/23 Верховний Суд акцентує увагу на доцільності дотримання принципу пропорційності при вирішенні питань надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Застосовуючи зазначенні вище висновки, при вирішені питання щодо визначення Позивачу додаткового строку, суд враховує, що, Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який не був обізнаним з порядком прийняття спадщини та вважав, що прийняв її у зв`язку з фактичним проживанням разом із своїм батьком, померлим [PERSON] . Крім того, суд враховує і ту обставину, що після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не видавалось, а відтак спадщина залишилась відкритою та ніким не прийнята. Зважаючи на те, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні, поновлення права Позивача на прийняття спадщини не призведе до втручання у право власності Відповідача та не порушить принцип пропорційності, оскільки очевидно, що приватний інтерес на спадкування після смерті близького родича, а саме батька Позивача, переважає інтерес територіальної громади. З огляду на вище наведене, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав Позивача в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення Позивачу - [PERSON] додаткового строку тривалістю в два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з чим пред`явлені ним вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, зважаючи на позицію відповідача, який не заперечує проти задоволення позову, відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved