Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 01.09.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення та плати за абонентське обслуговування. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач є абонентом комунального підприємства «Івано-Франківськводоекотехпром», якій надаються послуги централізованого водопостачання та водовідведення, тобто відповідач приєднався до публічного договору приєднання про надання відповідних послуг позивача. Відповідач від даних послуг не відмовлялася, однак своєчасної оплати за надані послуги не проводить. У зв`язку з невиконанням зобов`язань у відповідача перед позивачем, як виконавцем цих послуг, станом на 01.07.2025 року (за період з 01.06.2022 по 30.06.2025 року) утворилася заборгованість в сумі 8206,99 грн., що складається з 3379,18 грн - за послуги централізованого водопостачання, 3996,72 грн - за послуги водовідведення та 831,09 грн - плати за абонентське обслуговування. За наведених обставин просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги та судові витрати. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 14.10.2025 року. Правом на подання відзиву не скористалася. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 року постановлено відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно із даними, що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] зареєстрована адресою: [ADDRESS] (а.с.18). 01.03.2022 року комунальним підприємством «Івано-Франківськводоекотехпром» було оприлюднено типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (офіційно опублікований на сайті КП «Івано-Франківськводоекотехпром») (а.с.10-12). Відповідно до виписки КП «Івано-Франківськводоекотехпром» по рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за період з 01.06.2022 по 30.06.2025 виникла заборгованість в загальному розмірі 8206,99 грн. Власником зазначено [PERSON] (а.с. 13-14). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини регулюються\~ЦК України,\~\~Законами України "Про житлово-комунальні послуги"\~. Згідно\~статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша\~статті 901 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно зі статями\~322,\~360 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи положення статей\~317,\~322,\~360 ЦК України\~власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц). VІ. Висновки суду. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке. При зверненні до суду, позивачем пред`явлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою, за якою здійснюється споживання послуг, а саме з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відповідач є споживачем послуг, оскільки їх отримує. Внаслідок неналежного виконання споживачем відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 8206,99 грн., яка підлягає до стягнення, а позов до задоволення. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем слід залишити за ним. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.\~13,\~78,\~81,\~141,\~223,\~258,\~259,\~263-265,\~280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved