Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

04 вересня 2025 року представниця заявниці [PERSON] - адвокат Юрченко Аліна Валентинівна від імені та в інтересах заявниці звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності [PERSON] архівної довідки № 01-07/34 від 27.02.2024 з книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Рядянська Україна» с. Пригарівка Козельщинського району Полтавської області з 1988 по 2000 рік, виданої Об`єднаним трудовим архівом Козельщинської селищної ради. Процесуальні рішення/дії у справі Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі у порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 жовтня 2025 року (а.с. 34-35). 02 жовтня 2025 року від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на заяву (а.с. 41-45). У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представниця заяву про встановлення факту правовстановлюючого документу підтримали та просили задовольнити. Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області явку представника у судове засідання не забезпечило, належним чином повідомлене про дату та час судового засідання, у відзиві просило розгляд справи здійснювати без участі представника. Аргументи сторін Позиція заявниці (а.с. 2-3) Заява обґрунтована тим, що заявниця - [PERSON] 06.03.2024 звернулася до сектору призначення їй пенсії по інвалідності, однак рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 13.03.2024 № 163950027901 їй було відмовлено у зв`язку з розбіжностями у написанні її анкетних даних в архівній довідці № 01-07/34 від 27.02.2024. Представниця заявниці зазначала, що відповідно до архівної довідки за період з 1988 по 2000 рік прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано « [PERSON] (повар, зав складом ГСМ)» замість правильного « [PERSON] », що унеможливлює зарахувати наявний у заявниці страховий стаж у період роботи у колгоспі «Радянська Україна» с. Пригарівка Козельщинського району Полтавської області у зв`язку з виявленими помилками у написанні її імені в архівній довідці. Окрім того, представниця заявниці звертала увагу суду на те, що у квітні 2024 року заявниця вже зверталася з такою ж заявою з цим самим предметом та з цих самих підстав до суду, проте заінтересованою особою було подано відзив на дану заяву в зв`язку з наявністю спору про право. В подальшому заявницею було подано клопотання про залишення заяви без розгляду, яке ухвалою Козельщинського районного суду від 23.04.2024 по справі № 533/305/24 було задоволено та залишено заяву без розгляду. Після чого адвокатом Юрченко А.В. було подано до Полтавського окружного адміністративного суду адміністративну позовну заяву в інтересах [PERSON] про визнання бездіяльності органу ПФУ протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 440/5492/24 частково задоволено позовні вимоги заявниці, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 163950027901 від 13.03.2024 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності [PERSON] та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву [PERSON] від 06 березня 2024 року про призначення пенсії по інвалідності, зарахувавши до її страхового стажу період навчання з 01 вересня 1985 року по 20 липня 1987 року у Середньому професійно-технічному училищі № 26 м. Кременчука та період роботи з 21 липня 1987 року по 11 квітня 1988 молодшим продавцем магазину 326 Кременчуцького оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату. Однак, у частині зарахування до страхового стажу заявниці періоду роботи у колгоспі «Радянська Україна» с. Пригарівка Козельщинського району з 1988 по 2000 роки вказаним рішенням заявниці було відмовлено з підстав відсутності трудової книжки колгоспника та помилковим внесенням уповноваженим працівником колгоспу запису про роботу у відомостях про нагороди у трудовій книжці серії [NUMBER] . Також вказаним судовим рішенням [PERSON] роз`яснено про необхідність звернення до суду зі заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Єдиним способом захисту заявниці її права на отримання пенсії по інвалідності є саме встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме: архівної довідки № 01-07/34 від 27.02.2024 з книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Радянська Україна» с. Пригарівка Козельщинського району Полтавської області з 1988 по 2000 рік, виданої Об`єднаним трудовим архівом Козельщинської селищної ради. При нормативному обґрунтуванні заяви заявниця посилалася на Закон України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, Постанову Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представниця адвокат Юрченко А.В. заяву підтримали та просили її задовольнити. Заявниця пояснила, що від народження її ім`я було [PERSON] , після укладення шлюбу у 1994 році їй чомусь у паспорті зробили запис імені « [PERSON] ». Вона на це не звернула увагу, не думала, що це має якесь значення. Пояснила, що має другу групу інвалідності, а пенсію отримати не може. Весь час проживала у с. Панасівка, контора колгоспу була у с. Пригарівка, це десь приблизно 2 км від с. Панасівка, але її робоче місце (заправка - заправщиком, склад - завскладом) було саме у с. Панасівка. Позиція заінтересованої особи (а.с. 41-42) Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - ГУ ПФУ або орган Пенсійного фонду України) не погодилося зі заявою [PERSON] . У відзиві на заяву ГУ ПФУ просило заяву заявниці про встановлення факту належності правовстановлюючого документу залишити без розгляду. Орган ПФУ стверджував, що заявницею не надано доказів, що архівна довідка належить заявниці. Зауважував, що архівна довідка не є правовстановлюючим документом, а таким правовстановлюючим документом є трудова книжка, яка є основним документом про трудову діяльність працівника. Із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію. Враховуючи наведене, орган ПФУ уважав, що заява про встановлення фактів повинна бути залишена без розгляду. При нормативному обґрунтуванні заперечень заінтересована особа посилалася на статті 293, 294. 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, Постанову Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та висновки Верховного суду у справі № 320/948/18 (постанова суду від 10 квітня 2019 року), у справі № 287/167/18-ц (постанова суду від 30 січня 2020 року), у справі № 214/1309/21 (постанова суду від 23 січня 2023 року), у справі № 539/4118/19 (постанова суду від 23 травня 2022 року). Фактичні обставини справи, встановлені судом Заявниця має таке повне прізвище, ім`я та по батькові: [PERSON] , дата народження: [INFO] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Козельщинським РВ УМВС України в Полтавській області 07 червня 2000 року (а.с. 4-6), копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с.7). На сторінці 2 паспорту прізвище, ім`я, по батькові зазначено російською мовою: [PERSON] . На сторінці 12 паспорту міститься відмітка про зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 12.10.1988. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.1970 вбачається, що від народження заявниця мала прізвище та ім`я [PERSON] , дата народження - [INFO] (а.с. 49). Після укладення шлюбу 23.06.1994 [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.06.1994 (а.с. 49 на звороті). У матеріалах справи міститься копія трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 20 липня 1987 року, яка видана на ім`я «([PERSON] » (запис виконано російською мовою), [INFO] (а.с. 8-10). На сторінці 24 трудової книжки [PERSON] [NUMBER] (а.с. 10) у розділі "Сведения о поощрениях" вчинено записи про роботу у 1988-2000 роках, що скріплені підписом від імені директора ПСП "Україна" та скріплені печаткою ПСП "Україна" (ідентифікаційний код 30827340). 27.02.2024 комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради заявниці [PERSON] видано архівну довідку № 01-07/34, відповідно до якої у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Радянська Україна» с. Пригарівка Пригарівська сільська рада Козельщинського району Полтавської області значиться: 1988-2000 рік - [PERSON] (повар, зав. складом ГСМ)*. Кількість відпрацьованих людино-днів: за 1988 рік відпрацьовано 164 людино-днів, встановлений мінімум 115 людино-днів; за 1989 рік відпрацьовано 293 людино-днів, встановлений мінімум 210 людино-днів; за 1990 рік відпрацьовано 306 людино-днів, встановлений мінімум 210 людино-днів; за 1991 рік відпрацьовано 285 людино-днів, встановлений мінімум 210 людино-днів; за 1992 рік відпрацьовано 305 людино-днів, встановлений мінімум 210 людино-днів; за 1993 рік відпрацьовано 297 людино-днів, встановлений мінімум 200 людино-днів; за 1994 рік відпрацьовано 129 людино-днів, встановлений мінімум 200 людино-днів, «Пов. прич. Пр.№1 від 09.02.1994»; за 1995 рік відпрацьовано 304 людино-днів, встановлений мінімум 200 людино-днів; за 1996 рік відпрацьовано 277 людино-днів, встановлений мінімум 200 людино-днів; за 1997 рік відпрацьовано 304 людино-днів, встановлений мінімум 190 людино-днів; за 1998 рік відпрацьовано 279 людино-днів, встановлений мінімум 190 людино-днів; за 1999 рік відпрацьовано 234 людино-днів, встановлений мінімум 190 людино-днів; за 2000 рік відпрацьовано 234 людино-днів, встановлений мінімум відсутні дані. (а.с. 12 на звороті). Довідка видана на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Радянська Україна» с. Пригарівка Козельщинського району Полтавської області за 1988-2000 рік, які передані на зберігання. Записи про трудовий стаж у 1988-2000 роках у трудовій книжці повністю співпадають з відомостями про трудовий стаж за той самий період, відображеними в архівній довідці. Відповідно до копії архівної довідки від 27.02.2024 № 01-07/34б, виданої заявниці [PERSON] комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради, у документах КСП «Україна» та ПСП «Україна» с. Пригарівка Козельщинського району Полтавської області за 1988-2000 роки, які передані на зберігання, відсутні інші особи з прізвищем, ім`ям, по-батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 12). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13 березня 2024 року № 163950027901 відмовлено [PERSON] у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с. 11). Вказане рішення вмотивовано тим, що вік заявниці 53 роки 04 місяці. Відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу роботи на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Зокрема для осіб з інвалідністю ІІ та ІІІ групи від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років. Страховий стаж особи становить 05 років 05 місяців 25 днів. За доданими документами до страхового стажу не враховано, зокрема, період роботи у колгоспі "Радянська Україна" згідно з архівною довідкою № 01-07/34 від 27.02.2024, виданої Комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради, оскільки у вищезазначених документах зазначено ім`я « [PERSON] » не відповідає імені « [PERSON] » згідно з паспортними даними та в свідоцтві про шлюб зазначено ім`я « [PERSON] ». Згідно з довідкою відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с.13) [PERSON] , [INFO] , не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та станом на 22.03.2024 ніяких видів пенсії не отримує. [PERSON] не має права на пенсію у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 по справі № 440/5492/24 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії частково задоволено. У задоволенні позовної вимоги у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи в колгоспі "Радянська Україна" з 1988 по 2000 роки, - відмовлено (а.с. 14-18). Рішення Полтавського окружного адміністративного суду обґрунтоване тим, що позивачем не надано до пенсійного органу судового рішення про встановлення факту належності документів, у яких зазначено ім`я, що не збігається з іменем позивача, що зазначене у паспорті громадянина України. Ім`я, зазначене у довідці Комунальної установи Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради від 27.02.2024 № 01-07/34 - " [PERSON] " не відповідає імені позивача " [PERSON] " у паспорті серії [NUMBER] . Окружним місцевим адміністративним судом також роз`яснено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Натомість, у пенсійного органу та у адміністративного суду відсутні повноваження встановлення юридичних фактів. Свідок [PERSON] (односелець заявниці) у судовому засіданні пояснив, що він також з 1987 року по 2000 рік працював у колгоспі «Радянська Україна» механізатором, комбайнером, водієм, трактористом. Свій трудовий стаж у колгоспі підтвердив трудової книжкою колгоспника, оригінал якої оглянуто судом у судовому засіданні, а копія долучена до матеріалів справи. Свідок підтвердив під присягою, що заявниця також у цей час працювала у колгоспі на заправці. З наданої свідком трудової книжки також встановлено, що колгосп було реформовано спочатку у Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна», а потім - у Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» (ідентифікаційний код 03771293). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вони зі заявницею подруги з дитинства, однокласниці та сусідки. Під присягою підтвердила, що заявниця з 1988 року працювала на заправній станції у колгоспі, а свідок у цей же час на «вісовій вісовщиком», у 1989 році свідок пішла вчитися, після чого повернулася до колгоспу, де працювала техніком штучного осіменіння до 2000 року. Свій трудовий стаж у колгоспі свідок підтвердила трудовою книжкою колгоспника, оригінал якої досліджено у судовому засіданні, а копія долучена до матеріалів справи. З наданої свідком трудової книжки колгоспника також встановлено, що 06.02.2020 колгосп «Радянська Україна, де працювала свідок, було реформовано у Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна», а у подальшому у Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» (ідентифікаційний код 03771293). Застосовані судом норми права та правові позиції Верховного Суду Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 та п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 № 637 (надалі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Судом встановлено, що заявниця [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження. За паспортом ім`я заявниці є « [PERSON] » (українською мовою) та « [PERSON] » (російською мовою). У свідоцтві про народження ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] », у свідоцтві про укладення шлюбу як - « [PERSON] ». Архівна довідка (про яку йдеться у заяві та яка є важливою для заявці як правовстановлюючий документ, що підтверджує її трудовий стаж) видана (адресована) на ім`я [PERSON] . Архівна установа підтвердила заявниці наявність у неї трудового стажу у колгоспі «Радянська Україна» за період роботи з 1988 по 2000 рік. Архівна довідка видана на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу «Радянська Україна», яка передана на зберігання до архіву. Однак у книгах обліку, переданих на зберігання до архіву», ім`я заявниці значиться як « [PERSON] », що відповідає запису російською мовою у паспорті заявниці « [PERSON] » та запису у свідоцтві про народження - « [PERSON] ». Факт проживання заявниці у Козельщинському районі Полтавської області у 1988-2000 роки та факт роботи заявниці у колгоспі «Радянська Україна» також підтвердили свідки, які у цей час також проживали у тому ж населеному пункті (с. Панасівка Козельщинського району) та працювали у тому ж колгоспі «Радянська Україна», який у подальшому було реорганізовано у ПСП «Україна» та «КСП «Україна». Записи про трудовий стаж у 1988-2000 роках у трудовій книжці повністю співпадають з відомостями про трудовий стаж за той самий період, відображеними в архівній довідці. Отже немає сумніву у тому, що архівна довідка видана була саме на ім`я [PERSON] , та відомості, що відображені у довідці, стосуються саме заявниці та її трудового стажу. З цих підстав суд відхиляє доводи органу ПФУ про відсутність доказів, що архівна довідка належить (видалася) саме заявниці. Відомості про те, що така довідка могла би видаватися іншій особі зі схожим іменем, по батькові та прізвищем - відсутні. Більш того, архівна установа підтвердила, що документи КСП «Україна» та ПСП «Україна» не містять відомості про інших осіб з власним іменем « [PERSON] » та « [PERSON] ». Разом з тим, розбіжності у написані імені заявниці « [PERSON] », « [PERSON] » стали перешкодою для отримання заявницею пенсії по інвалідності, що вбачається з копії рішення органу ПФУ. Фактично органом Пенсійного фонду України не зараховано до страхового стажу заявниці ті періоди роботи, які зазначені в архівній довідці, та у якій ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] », а не як « [PERSON] » (українською мовою) або « [PERSON] » (російською мовою) як у паспорті. Заявниця намагалася оскаржити у судовому порядку рішення ГУ ПФУ, але рішенням Полтавського окружного адміністративного суду їй було відмовлено у захисті права з тих підстав, що нею не надано до пенсійного фонду судового рішення про встановлення факту належності документів, у яких зазначено ім`я, що не збігається з її іменем, що зазначене у паспорті громадянина України. Такі висновки Полтавського окружного адміністративного суду спонукали заявницю вдруге звернутися до Козельщинського районного суду Полтавської області як місцевого загального суду зі заявою про встановлення факту в окремому провадженні, адже інших шляхів доведення наявності у неї трудового стажу з метою отримання пенсії по інвалідності вона не має. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: - особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; - спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; - утриманці померлого для одержання пенсії; - інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Заінтересованими особами залежно від мети встановлення факту можуть бути управління Пенсійного фонду України. При розгляді справ такої категорії суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд уважає, що відомості в архівній довідці стосуються саме заявниці, а її права підлягають захисту шляхом задоволення заяви про встановлення факту належності архівної довідки, оскільки відсутня можливість встановити такий факт у позасудовому порядку, що позбавляє особу права на отримання пенсії з урахуванням повного трудового (страхового) стажу. Суд погоджується з аргументами ГУ ПФУ про те, що основним документом про трудову діяльність є трудова книжка, а не архівна довідка. Разом з тим Порядком № 637 також установлено можливість підтверджувати стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) за допомогою інших документів, що підтвердять стаж та, відповідно, право на пенсію. У розумінні Порядку № 637 це можуть бути довідки, видані архівними установами. А якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Твердження органу ПФУ про наявність спору про право на пенсію суд відхиляє, адже саме по собі зазначення у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, як підставу для звернення до суду у порядку окремого провадження, те, що заява подається, зокрема з метою реалізації права на отримання пенсії, не підтверджує наявність спору про право. Судам слід встановлювати між ким існує спір про право, зокрема коло осіб, які оспорюють право заявника. Сама по собі мета встановлення юридичного факту не може свідчити про наявність спору про право. Крім того, суд ураховує, що в адміністративній справі № 440/5492/24, судовим рішенням вже було вирішено спір між заявницею та органом ПФУ. Рішення суду у судовій адміністративній справі № 440/5492/24 набрало законної сили 07.01.2025. Саме у цьому рішенні суд адміністративної юрисдикції, вирішуючи публічно-правовий спір між [PERSON] та ГУ ПФУ в Тернопільській області, висновував, що факт належності архівної довідки заявниці підлягає встановленню у суді загальної юрисдикції у порядку окремого провадження на підставі ст. 293, 315 ЦПК України. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з цим рішенням погодилося та в апеляційному порядку його не оскаржувало. Отже спір між сторонами про право на пенсію вичерпано. Між тим, відмова у встановленні такого факту у судах України в цивільному, чи в адміністративному судочинстві неминуче призведе до порушення права заявниці на доступ до суду та на ефективний судовий захист, що порушить право на справедливий суд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Висновкам Верховного Суду у справах № 320/948/18, 287/167/18, 214/1309/21, на які посилався орган ПФУ, висновки суду у даній справі не суперечать. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення заявниці, її представниці оцінивши покази допитаних у судовому засіданні свідків, проаналізувавши аргументи заінтересованої особи, суд уважає, що вимоги підлягають задоволенню, адже: - факт, про встановлення якого просить заявниця, підтвердився дослідженими у судовому засіданні доказами; - встановлення факту, про який просила заявниця суд, має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення у заявниці права на призначення пенсії; - заявниця не має іншої можливості встановити та довести факт, що має для неї юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту, про який вона просить суд; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні рішення судом рішення судові витрати не відшкодовуються. Відповідно суд не здійснює розподіл судових витрат на користь заявника.. Оскільки інше законом не встановлено, судові витрати позивачки відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved