Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно з урахуванням індексації до досягнення доньки повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.03.2021 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. Від даного шлюбу [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Відповідач у матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає, офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, який становить близько 15-20 тисяч гривень на місяць. 14.10.2025 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву про часткове визнання позовних вимог в сумі 1300 грн. Заперечення проти суми 5000 гривень обґрунтовані тим, що він не працевлаштований і неофіційного доходу не отримує, а тим більше у розмірі зазначеним позивачкою у позові 15000-20000 грн. на місяць. 24.10.2025 представником позивачки подано відповідь на відзив з якої вбачається, що позивачка не визнає обставини, викладені відповідачем у відзиві. Заперечує факт добровільного надання відповідачем грошей на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначив, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте спроможний сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Зазначена сума розрахована із відомого позивачу доходу відповідача і є мінімальною для забезпечення потреб дитини. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в сумі 1300 грн., зазначивши, що відповідач надає позивачці матеріальну допомогу на утримання доньки. В підтвердження даних обставин послався на копію квитанції про перерахування [PERSON] 1500 грн.. На запитання суду про походження даних коштів ствердив, що ці кошти відповідачу надали його батьки для відправлення позивачці на утримання доньки. Також зауважив, що відповідач має мінімальний дохід, отриманий ним від періодичного заробітку-наймом для виконання незначних робіт по господарству. Свідок [PERSON] суду пояснила, що подружжя [PERSON] (сторін по справі), проживали у її будинку. Так як [PERSON] пішла працювати, догляд за малолітньою [PERSON] здійснювала спочатку вона, а потім [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що \~06.03.2021 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . В ч. 1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Такі ж засади регулювання сімейних відносин визначено ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про здоров`я, дбати про фізичний, духовний, моральний розвиток, батьки мають забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти і підготувати її до самостійного життя. Отже, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя - необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд виходив з потреб, віку дитини, відсутності у відповідача інших зобов`язань по сплаті аліментів Доказів на спростування того, що визначений та визнаний відповідачем розмір аліментів є для нього непосильним матеріали справи не містять, відповідачем не надано. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №344/10971/16-ц). Зважаючи на\~вищевикладене,\~а також\~виходячи з\~того,\~що позивач\~разом із\~відповідачем повинні\~забезпечити дитині\~рівень життя,\~необхідний і\~достатній для\~її нормального\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку,\~виходячи з\~рівності прав\~та обов`язків\~батьків щодо\~дитини,\~суд приходить\~до висновку\~що відповідач\~спроможний сплачувати\~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON] в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 5000\~гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 25.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~п.1\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягають\~стягненню судові\~витрати по\~справі \~судовий збір\~в сумі\~1211грн.20 коп.

Outcome: approved