Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий\~центр"звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що між TOB «Споживчий центр» та [PERSON] 24.01.2024 року було укладено кредитний договір (оферти) № 24.01.2024-100000592. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 9 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.01.2024. Кредит надано строком на 28 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 20.02.2024. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за один день користування кредиту, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку кредиту, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1,62% = (4091,49/9000/28*100%). Комісія за надання кредиту 1800 грн., нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1 350,00 грн. Відповідачем електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 9 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Відповідачем під час укладення кредитного договору № 24.01.2024-100000592 пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankiD Національного банку. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 13 752,01 грн., з яких: 9 000,00 грн. - основний борг; 3 402,01 грн. - проценти; 1 350,00 - комісія за надання кредиту, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2\~422,40 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня??2025 року? позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий\~центр"\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договоромбуло прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті (а.с.60). З метою належного повідомлення відповідачу [PERSON] було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію зазначеної ухвали та судову повістку про виклик до суду на 07.10.2025 08.30 год., які були вручені одержувачу, та судова повістка про виклик до суду на 06.11.2025 10.00 год. була повернута до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.62, 64-65). Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. \~ \~ \~ \~Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Горна В.І.,\~яка діє\~на підставі\~довіреності,\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~у позовній\~заяві зазначила,\~що не\~заперечує проти\~розгляду справи\~за її\~відсутності,\~проти постановлення заочного\~рішенняне заперечує (а.с.2-15). \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді (а.с.62, 64-65), причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 06 листопада 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 24.01.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] за допомогою електронного цифрового підпису укладено договір про надання споживчого кредиту №24.01.2024-100000592 шляхом підписання заявки про прийняття пропозиції укладення кредитного договору, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 9 000,00 грн. строком на 28 днів, процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за один день користування кредиту, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія з надання кредиту - 15% від суми кредиту та становить 1 350, 00 грн. (а.с.31-42). Пропозиція укладення кредитного договору, заявка про укладення кредитного договору, підтвердження укладання кредитного договору підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором "Е815". До договору додано паспорт споживчого кредиту (а.с.43-45). Видача ТОВ «Споживчий центр» Мосієнку В.М. кредиту підтверджується квитанцією про перерахування кредитних коштів у розмірі 9 000,00 грн. на картку відповідача через систему платежів LIQPAY (а.с.30). Таким чином суд дійшов висновку, що договір про надання споживчого кредиту №24.01.2024-100000592 від 24.01.2024 р. був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «Споживчий центр» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №24.01.2024-100000592 від 24.01.2024 р. у [PERSON] наявна перед позивачем заборгованість в загальній сумі 13 752,01 грн., з яких 9 000,00 грн. - основний борг, 3 402,01 грн. відсотки, 1 350,00 грн. - комісія (а.с. 17). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №24.01.2024-100000592 від 24.01.2024р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладення між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни. У свою чергу, відповідач будь-яких доказів на спростовування розрахунку заборгованості здійснених позивачем, суду не надав. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується інструкцією № СЦ00034136 від 21.08.2025 р. про сплату судового збору у розмірі 2 422,00 грн. (а.с. 1). Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved