Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить: - встановити факт того, що земельна ділянка, площею 1,8027 га, з кадастровим номером 1825087400:07:000:7175, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення А.01.01, має місце розташування Житомирська область, Житомирський район (до перейменування Радомишльський район), Осичківська сільська рада, належить [PERSON] , що помер [INFO] ; встановити факт, що земельна ділянка, площею 0,3488 га, кадастровим номером 1825087400:07:000:7178, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення А.01.01, має місце розташування Житомирська область, Житомирський район (до перейменування Радомишльський район), Осичківська сільська рада, належить [PERSON] , що помер [INFO] ; встановити факт, що земельна ділянка, площею 0,4592 га, кадастровим номером 1825087400:08:000:0211, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення А.01.01, що має місце розташування Житомирська область, Житомирський район (до перейменування Радомишльський район), Осичківська сільська рада, що належить [PERSON] , що помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у віці 48 років в місті Радомишль Житомирського району Житомирської області, право власності на вищевказані земельні ділянки. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відсутність у державних актах на право власності на вищевказані земельні ділянки адрес розташування цих земельних ділянок є перешкодою для неї оформити свої спадкові права у нотаріуса. Ухвалою судді від 18.04.2025 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 68). В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак позивач в позовній заяві просила суд провести розгляд справи без її участі. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] та після його смерті приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Камінською Л.В. заведено спадкову справу за №71/2022, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 26, 26 А, 27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки, площею 1,8740 га, з кадастровим номером 1825087400:07:000:0066, та площею 0,4592 га, кадастровим номером 1825087400:08:000:0211, що належали останньому на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 22-23, 24-25). Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 14.01.2025 примірники державних актів на вищевказані земельні ділянки у відділі №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин наявні. Окрім того, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка за кадастровим номером 1825087400:07:000:0066 відсутня. Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру наявні земельні ділянки за кадастровими номерами 1825087400:07:000:7175, 1825087400:07:000:7178 та 1825087400:08:000:0211, які були зареєстровані до 01.01.2013 та перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому режимі (а.с. 48). На звернення позивачки приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області 17.01.2025 надано роз`яснення, згідно якого з метою недопущення порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, мінімізації наслідків масштабної кібератаки на єдині та державні реєстри, держателями яких є Мін`юст, 20.12.2024 урядом прийнято постанову №1445 «Про зупинення строків адміністративного провадження у зв`язку з тимчасовим обмеженням доступу до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України», якою зупинено строки адміністративного провадження, надання публічних (електронних публічних) послуг, що відповідно до законодавства надаються з використанням єдиних та державних реєстрів держателями яких є Міністерство юстиції України, до повного відновлення доступу до цих реєстрів. Після відновлення доступу до відповідних реєстрів позивачці необхідно особисто або її представнику за довіреністю з оригіналами документів на спадкове майно звернутись до нотаріуса (а.с. 20-21). Відповідно до статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Таким чином, особа має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату, що не відповідає закону. На вимогу\~особи,\~якій\~відмовлено\~у вчиненні\~нотаріальної\~дії,\~нотаріус\~або\~посадова особа,\~яка\~вчиняє\~нотаріальні дії,\~зобов`язані\~викласти\~причини відмови\~в\~письмовій\~формі і\~роз`яснити\~порядок\~її оскарження.\~Про\~відмову\~у вчиненні\~нотаріальної\~дії\~нотаріус протягом\~трьох\~робочих\~днів виносить\~відповідну\~постанову (ч. 6 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, нотаріат є органом, на який відповідно до норм чинного законодавства України покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину, перевіряти при цьому коло спадкоємців, закликати до спадкоємства у необхідних випадках спадкоємців, перевіряти обтяження спадкового майна, так як спадкування це не тільки перехід прав померлої особи, але й перехід до спадкоємців її обов`язків. Пунктом 1.2, п. 4.12, п. 4.14, п. 4.15, п. 4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 за №296/5, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на майно, що належить спадкодавцю. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Натомість доказів того, що позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва, остання суду не надала, зокрема не надано обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed