Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів: - трудової книжки серії [NUMBER] від 15 серпня 1985 року; - архівної довідки № 03-01/959, виданої архівним відділом Кременецької районної військової (державної) адміністрації Тернопільської області від 01 липня 2024 року; - архівної довідки № 03-01/960, виданої архівним відділом Кременецької районної військової (державної) адміністрації Тернопільської області від 01 липня 2024 року; - диплома серії [NUMBER] (реєстраційний номер № 19142 ), виданого Луцьким державним педагогічним інститутом імені Лесі Українки від 29 червня 1985 року; - архівної довідки № 03-25/01/2553, виданої Волинським національним університетом імені Лесі Українки від 06 жовтня 2023 року. Заява мотивована тим, що [PERSON] досягнула 60-річного віку у 2021 році, а тому 02 липня 2024 року звернулася із заявою про призначення пенсії до відділу обслуговування громадян № 6 (м. Кременець) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Заява [PERSON] була передана до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яке за результатами розгляду поданих документів прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії № 192450007338 від 10 липня 2024 року. Вказане вище рішення мотивовано недостатністю набутого страхового стажу, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Окрім цього, до страхового стажу заявниці не зараховані періоди роботи у трудовій книжці серії [NUMBER] від 15 серпня 1985 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки заявниці « [PERSON] » (рос.) не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». 18 липня 2025 року заявниця повторно звернулася до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. Звернення було передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України у Тернопільській області, яке видало рішення про відмову № 192450007338 від 25 липня 2025 року, мотивуючи його тим, що у довідці № 03-01/960 від 01 липня 2024 року, яка видана архівним відділом Кременецької районної військової (державної) адміністрації Тернопільської області, ім`я та по-батькові заявниці зазначено в скороченій формі. Оскільки невідповідність ПІБ у документах на підтвердження страхового стажу не відповідають паспортним даним заявниці, то це слугує перешкодою для оформлення нею пенсії за віком. Для захисту законних прав та інтересів заявниці необхідно встановити факт приналежності їй правовстановлюючих документів. В судове засідання заявниця та її представник [PERSON] не з`явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Заяву просять задовольнити з підстав, наведених у ній. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подав відзив, просить розгляд справи здійснювати без його участі та вважає, що заява про встановлення фактів повинна бути залишена без розгляду, оскільки виник публічно-правовий спір. Представник Волинського національного університету імені Лесі Українки в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник Шпиколоської початкової школи Кременецької міської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак від керівника надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника, не заперечує щодо задоволення заяви. Представник архівного відділу Кременецької районної військової (державної) адміністрації в судове засідання не з`явився, однак від керівника надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника, не заперечує щодо задоволення заяви. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних міркувань. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 ЦПК України особа може звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Кременецьким РВ УМВС України у Тернопільській області, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера (РНОКПП), свідоцтво про народження заявниці та свідоцтво про шлюб видані на ім`я « [PERSON] ». Як вбачається з трудової книжки заявниці серії [NUMBER] : 15 серпня 1985 року [PERSON] призначена на посаду вчителя іноземної мови Шпиколоської школи Кременецького району Тернопільської області (запис № 1, стор.2-3, стор. 41, 42-43). На титульній сторінці трудової книжки ПІБ записано як: «[PERSON] ». На сторінці 41 трудової книжки, після якої відбувається дублювання записів українською мовою, записано як: « [PERSON] ». З трудової книжки серії [NUMBER] від 24 серпня 1978 року вбачається, що ім`я заявниці зазначено відповідно до паспортних даних - « [PERSON] » (дошлюбне прізвище - [PERSON] , факт зміни прізвища після офіційної реєстрації шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області від 14 липня 2006 року). З повідомлення Шпиколоської гімназії Кременецької міської ради Тернопільської області вбачається, що зробити виправлення на титульній сторінці трудової книжки [PERSON] на даний час неможливо, оскільки Шпиколоська восьмирічна школа Кременецького району Тернопільської області ліквідована. Відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністра України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи. Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 року по справі N 235/805/17, від 06.12.2019 року по справі N 663/686/16-а, від 06.12.2019 року по справі N 500/1561/17, від 05.12.2019 року по справі N 242/2536/16-а. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи. За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення за віком. Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а. Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. З архівної довідки № 03-01/959, виданої архівним відділом Кременецької РВА Тернопільської області від 01 липня 2024 року, вбачається: «наказом № 311-к від 14 серпня 1985 року [PERSON] , випускниця Луцького педінституту випуску 1985 року, призначена на посаду вчителя англійської мови Шпиколоської ВШ з 15 серпня 1985 року. Наказом № 370-к від 02 серпня 1988 року [PERSON] призначена на посаду вчителя іноземної мови Плосківської ВШ порядком переводу з посади вчителя іноземної мови Шпиколоської ВШ з 06 серпня 1988 року». Також в документах архівного фонду відділу освіти Кременецької РВА Тернопільської області, у розрахунково-платіжних відомостях по заробітній платі (Шпиколоська ВШ) є відомості про заробітну плату [PERSON] , однак у даних документах за 1985р., 1986 р., 1987 р. заявниця значиться як: « [PERSON] », « [PERSON] », що не відповідає її паспортним даним. З повідомлення архівного відділу Кременецької РВА Тернопільської області у внесені змін до документів заявниці на підтвердження страхового стажу відмовлено, оскільки архівні установи не уповноважені на внесення змін до документів, які перебувають на зберіганні. Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2015 року №295/5, архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву. При цьому зазначаються точна назва посади, яку обіймала фізична особа, і період її роботи на цій посаді. До архівної довідки для призначення пенсії або перерахунку пенсії включаються відомості, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови від 07 липня 2014 року №13-1). Відповідно до пунктів 3, 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено Постановою КМ України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. У дипломі про освіту заявниці серії [NUMBER] від 29 червня 1985 року, який засвідчує факт навчання заявниці у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки за спеціальністю «Англійська та німецька мова» у період з 1980 р. по 1985 р. - вказано [PERSON] . З архівної довідки № 03-25/01/2553, виданої Волинським національним університетом імені Лесі Українки від 06 жовтня 2023 року, вбачається: [PERSON] , [INFO] , наказом ректора № 127-К від 28 листопада 1979 року та рішенням приймальної комісії зарахована до складу слухачів підготовчого відділення денної форми навчання на спеціальність «Англійська та німецька мови». Наказом ректора № 10-С від 29 липня 1980 року та рішенням приймальної комісії [PERSON] зарахована до складу студентів 01 курсу денної форми навчання факультету іноземних мов на спеціальність «Англійська та німецька мови». Наказом ректора № 31-С від 29 червня 1985 року та рішенням Державної екзаменаційної комісії [PERSON] (так у наказі) присвоєно кваліфікацію і звання вчителя англійської та німецької мови. З повідомлення Волинського національного університету ім. Лесі Українки вбачається, що заклад не може здійснити виправлення у дипломі про освіту [PERSON] , а також в інших документах через відсутність нормативно-правового акту, що дає право університету вносити виправлення до документів. Таким чином, оскільки невідповідність ПІБ у документах на підтвердження страхового стажу не відповідають паспортним даним заявниці, то це слугує перешкодою для оформлення нею пенсії за віком, а тому суд вважає, що для захисту законних прав та інтересів заявника необхідно встановити факт приналежності їй правовстановлюючих документів. Доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України, наведені ним у відзиві про те, що справа підлягає залишенню без розгляду, оскільки наявний спір про право, суд вважає безпідставними, оскільки призначення пенсії належить до дискреційних повноважень органів ПФУ.

Outcome: approved