Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач 02.07.2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про скасування державної реєстрації прав, у якому просив: Скасувати державну реєстрацію права власності на 26/100 частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), номер відомостей про речове право: 8119734, що зареєстровано на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18089110 від 17.12.2014 року. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 10.07.2020 року між [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про шлюб № 313 сформованого у ДІЯ від 02.07.2025 року) [PERSON] (продавець, надалі також відповідачка) та [PERSON] (покупець, надалі також позивачка), укладено договір купівлі-продажу 26/100 частин квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 531483180000, надалі також - квартира). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем за реєстровим номером 5534. Того ж дня, 10.07.2020 року, за [PERSON] , на підставі зазначеного договору та рішення про державну реєстрацію прав від 10.07.2020 №53062131, приватним нотаріусом Василенком О.А. проведено державну реєстрацію права власності на 26/100 частки квартири (номер відомостей про речове право: 37258020). У травні 2025 року, при спробі відчужити належну їй частину квартири, позивачці стало відомо, що всупереч вимогам чинного законодавства, під час реєстрації її права власності приватний нотаріус Василенко О.А. не припинив державну реєстрацію права власності на ті ж самі 26/100 частки квартири за відповідачкою, яка була зареєстрована раніше на підставі рішення від 17.12.2014 №18089110 (номер відомостей про речове право: 8119734). Внаслідок цього порушення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно одночасно існують два записи про право власності на одні й ті ж самі 26/100 частки квартири:- за [PERSON] - запис №37258020 від 10.07.2020;- за [PERSON] - запис № 8119734 від 17.12.2014. Факт порушення законодавства під час проведення реєстраційних дій офіційно підтверджено результатами камеральної перевірки, проведеної Міністерством юстиції України за скаргою [PERSON] . Актом від 25.06.2025 №2849/19.1.1/25 встановлено, що приватним нотаріусом Василенком О.А. порушено вимоги статей 3, 12, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 6 Порядку ведення Державного реєстру прав №1141, статті 346 ЦКУ, оскільки під час реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] не припинено запис про право власності за [PERSON] . За результатами перевірки наказом Міністерства юстиції України від 25.06.2025 №1817/5 приватному нотаріусу Василенку О.А. анульовано доступ до Державного реєстру прав як захід відповідальності за допущені грубі порушення. 27.05.2025 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кендзьори В.Я. №79132721 позивачці відмовлено у виправленні технічної помилки в Державному реєстрі прав щодо непогашених відомостей про речове право №8119734 за [PERSON] . Таким чином, з огляду на викладені обставини, враховуючи надані позивачці відповіді від органів Міністерства юстиції України та норми чинного законодавства, у позивачки відсутній інший правовий механізм вирішення зазначеного питання, окрім судового порядку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року визначено головуючого суддю Ключника А.С. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 29). 31.07.2025 року через систему «Електронний суд» до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача - [PERSON] про визнання позову та подальший розгляд справи без її участі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті (а.с. 49). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Кузьмін Д.Л. позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідач не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пп. 6, 19, 40 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває розділ в Державному реєстрі прав та/або вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права, обтяження речових прав. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Як вбачається із матеріалів справи 10.07.2020 року між [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про шлюб № 313 сформованого у ДІЯ від 02.07.2025 року) [PERSON] (продавець, надалі також відповідачка) та [PERSON] (покупець, надалі також позивачка), укладено договір купівлі-продажу 26/100 частин квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 531483180000, надалі також - квартира). Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем за реєстровим номером 5534. Того ж дня, 10.07.2020 року, за [PERSON] , на підставі зазначеного договору та рішення про державну реєстрацію прав від 10.07.2020 №53062131, приватним нотаріусом Василенком О.А. проведено державну реєстрацію права власності на 26/100 частки квартири (номер відомостей про речове право: 37258020). У травні 2025 року, при спробі відчужити належну їй частину квартири, позивачці стало відомо, що всупереч вимогам чинного законодавства, під час реєстрації її права власності приватний нотаріус Василенко О.А. не припинив державну реєстрацію права власності на ті ж самі 26/100 частки квартири за відповідачкою, яка була зареєстрована раніше на підставі рішення від 17.12.2014 №18089110 (номер відомостей про речове право: 8119734). Внаслідок цього порушення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно одночасно існують два записи про право власності на одні й ті ж самі 26/100 частки квартири:- за [PERSON] - запис №37258020 від 10.07.2020;- за [PERSON] - запис № 8119734 від 17.12.2014. Факт порушення законодавства під час проведення реєстраційних дій офіційно підтверджено результатами камеральної перевірки, проведеної Міністерством юстиції України за скаргою [PERSON] . Актом від 25.06.2025 №2849/19.1.1/25 встановлено, що приватним нотаріусом Василенком О.А. порушено вимоги статей 3, 12, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 6 Порядку ведення Державного реєстру прав №1141, статті 346 ЦКУ, оскільки під час реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] не припинено запис про право власності за [PERSON] . За результатами перевірки наказом Міністерства юстиції України від 25.06.2025 №1817/5 приватному нотаріусу Василенку О.А. анульовано доступ до Державного реєстру прав як захід відповідальності за допущені грубі порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння. В той же час, за п. 1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, 10.07.2020 року в результаті укладення договору купівлі-продажу та його подальшої державної реєстрації у позивачки виникло право власності на 26/100 частки квартири, що підтверджується записом №37258020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Водночас, відповідно до статті 346 ЦК України, у [PERSON] право власності на ці ж самі 26/100 частки квартири припинилося з моменту відчуження (продажу) майна 10.07.2020 року. Однак, всупереч вимогам статті 182 ЦК України факт припинення права власності у [PERSON] не зареєстровано у встановленому законом порядку, внаслідок чого в Державному реєстрі прав неправомірно зберігається запис про її право власності (№8119734). Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. В той же час, ч. 5 тієї самої статті Закону передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. З наведеного вбачається, що факт наявності в Державному реєстрі прав недостовірних відомостей про право власності на 26/100 частки квартири за [PERSON] , яке фактично припинилося 10.07.2020 року, створює правову невизначеність щодо справжнього власника спірних часток майна та безпосередньо порушує право власності позивачки. Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Поряд з цим, представником позивача заявлено клопотання про залишення судових витрат за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved