Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 27.03.2008 року по 16.04.2021 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час проживають з відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть. Як зазначає позивач, відповідач ухиляється від виховання дітей та не бере участі в їх утриманні у будь-якій формі, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, усі витрати, пов`язані з утриманням, вихованням, розвитком та лікуванням дітей вона несе самостійно. Посилаючись на викладені обставини, а також на не, що добровільно домовитись з відповідачем про сплату аліментів не вдається, позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви (24.07.2025 року) та до повноліття дітей. Ухвалою судді від 28.07.2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без руху, шадавши позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 01.08.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому звернувся до суду з заявою, в якій визнав позов та просив розглядати справу у його відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.03.2008 року по 16.04.2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні також встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач проживає окремо, в добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідачем подано заяву про визнання позову. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, а тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. Суд керується виключно інтересами дітей та вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей, а тому задовольняє позовні вимоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує і визнання відповідачем позову. Суд зауважує, що визначення мінімального розміру аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не передбачено положеннями ст.182 СК України. Крім того, індексація грошової суми передбачена виключно при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст.79 СК України, аліменти на утримання подружжя також присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 24.07.2025 року. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved