Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт капітал», звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просив стягнути з нього борг за кредитним договором №928709515 від 31.08.2023 в розмірі 41\~537,76 грн, 2422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 31.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №928709515 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Шляхом заповнення заявки на офіційному веб сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач отримав кредит в розмірі 8800 грн. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 31.08.2023 року №928709515. В подальшому, 04.06.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 31.08.2023 року №928709515 перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на час звернення з позовом становить 41\~537,76 грн., з яких 8800 грн. - заборгованість по кредиту, 32\~737,76 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. У зв`язку з чим, представник позивача просить стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] \~ була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 18.10.2025. Правом на подання відзиву не скористалася. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що 31.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису Кредитний договір №928709515 (а.с.71-89). Пунктом 14.1 Кредитного договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.com. Відповідно до Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.08.2023 року, позичальник [PERSON] 31.08.2023 року о 11:00:01 годині отримав одноразовий ідентифікатор ARAV-6768 на вказаний ним номер телефону [NUMBER] , який ним було введено/відправлено Товариству 31.08.2023 року о 11:01:19 годині, після чого 31.08.2023 року о 11:01:35 годині було перерахування грошових коштів позичальнику на його картковий рахунок (а.с.36). Згідно з пунктом 14.2 Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до\~договору №928709515\~від 31.08.2023\~року первісний\~кредитор надав\~ [PERSON] \~у тимчасове\~платне користування\~грошові кошти\~в сумі\~8800\~грн строком\~на 30\~днів зі\~сплатою процентів\~від суми\~кредиту за\~кожний день\~користування кредитом,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~№ 6e2f936b-256a-4f46-8b3b-b077bdae4c4a від 31.08.2023 (а.с.17). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався (а.с. 152-158, 163, 164-170, 176). 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором від 31.08.2023 року №928709515 (а.с. 137-143). 04.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 31.08.2023 року №928709515 перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» (а.с.123-129). Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 41537,76 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8800 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 32737,76 грн (а.с.102-104). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитор вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Така ж правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), від 18 січня 2022 року (справа №910/17048/17), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Так, суд встановив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов кредитного договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується відповідним платіжним дорученням. Таким чином, оскільки зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач має право вимагати сплати заборгованості. Умовами договору визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору проценти за користування кредитними коштами, розмір процентів, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договору і такий правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мали виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору обома сторонами. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 8800 гривень, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними в розмірі 0,58 відсотків за кожний день. Так, за умовами договору №928709515 від 31.08.2023 (п.7.1) сторони встановили строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту. Кредитні кошти відповідачу в розмірі 8800 грн перераховані у день укладення договору 31.08.2023 року, про що свідчить копія платіжного доручення (а.с.17). У пункті 3.2 договору сторони погодили, що встановлений у пункті 3.1 договору Строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів. За умови, якщо позичальник в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів має активовану функцію продовження Строку дисконтного періоду. Кількість продовжень Строку дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена. Таким чином, виходячи із змісту цього пункту договору, продовження строку договору (дисконтного періоду) є правом позичальника і він міг скористатися ним на власний розсуд. Таким правом позичальник не скористався, про що свідчить відсутність інформації у довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в позиції «Вчинення дій з метою продовження дисконтного періоду», поданій самим же позивачем (а.с.36). Отже, у цих правовідносинах строк кредитного договору визначається у 30 днів, оскільки інший строк не був узгоджений сторонами, бо певна подія, обумовлена договором, не настала - позичальник не активував функцію продовження строку дисконтного періоду. Обчислення розміру процентів за користування кредитом, виходячи із визначеної у цьому пункті договору процентної ставки: 8800 х 0,58 % х 30 = 1531,20 грн. Лише за умови продовження дисконтного періоду розмір процентів за користування кредитом обчислюється за пунктами 8.4 або 8.5, але ця подія не настала. Тому помилковими є вимоги позивача про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, які були нараховані поза строком кредитування. За законом позивач не вправі нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом після закінченні строку дії договору, тобто після 30.09.2023. Проте, після закінчення строку кредитного договору позивач має право на стягнення грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитором й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») . Така правова позиція міститься у постанові КЦС ВС від 30.01.2025р. у справі № 341/416/20. Однак позивач у позовній заяві лише процитував положення частини 2 статті 625 ЦК України та не просив про стягнення з відповідача грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України та не навів такого розрахунку. Навпаки, позивач подав лише розрахунок процентів, сума яких в розмірі 32737,76 грн є саме заборгованістю по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що в розумінні закону є платою за кредит, тобто за правомірне користування кредитними коштами. Вимагаючи проценти за неправомірне користування кредитними коштами, позивач мав визначити період такого користування, застосувавши відповідну процентну ставку, вивести суму процентів, яка мала вимагатися відповідно до статті 625 ЦК України. Тому не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що вимога про стягнення суми на підставі положень статті 625 ЦК України позивачем була заявлена. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 8800 грн відповідно до умов договору строком на 30 днів зі сплатою відсотків в розмірі 0,58 процентів від суми кредиту за кожний день користування ними, тому з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 10331 грн, з яких: 8800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1531,20 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 602,50 грн судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422,40 х 24,87 %). Також, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір від 05 червня 2025 року про надання правової допомоги ТОВ «Юніт капітал» адвокатом Тараненком А.І., додаткову угоду №25770773079 до Договору про надання правової допомоги від 05.06.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025. Указані докази, на думку суду підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. За таких обставин, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1740,90 грн (7000 х 24,87 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial