Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

28.03.2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернувся представник КП «ХТМ» з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] і просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 01.03.2025 року у розмірі 54 318,26 грн., з яких:52 106,98 грн. -за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2014 року по 28.02.2025 року;882,00 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.09.2022 року по 28.02.2025 року;477,12 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.09.2022 року по 28.02.2025 року;844,96 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.10.2022 року по 28.02.2025 року;7,20 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.10.2022 року по 28.02.2025 року. Також позивач просить стягнути з відповідачів за період до лютого 2022 року інфляційні витрати в сумі 1 708,41 грн., 3% річних у сумі 645,28 грн., стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі, у свою чергу, не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними, станом на 01.03.2025 року виникла заборгованість у розмірі 54 318,26 грн. Також, з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідачів інфляційні витрати в сумі1 708,41 грн. та 3% річних у сумі 645,28 грн.за період до лютого 2022 року. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новобаварського (Жовтневого)районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Між тим, 16.07.2025 року відповідачем [PERSON] подано заяву, в якій остання зазначає, що представником позивача подано позовну заяву, в якій основна сума боргу розрахована упродовж 11 років,отже до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності. У позовній заяві позивач не ставить питання про поновлення строків позовної давності та не обґрунтовує поважність пропущення строків давності. Зважаючи на те, що до листопада 2021 року споживання було без договірне, є необхідність застосування загального строку позовної давності - три роки. Так, згідно розрахунку позивача з березня 2022 року по березень 2025 року (3 роки): з центрального опалення та гарячого водопостачання: нараховано (стовпчик розрахунку 7) - 16195,20 грн., сплачено (стовпчик розрахунку 8) - 5058,00 грн., за обслуговування ВБС з теплопостачання: нараховано: - 856,37 грн.,сплачено: - 11,41 грн., за обслуговування ВБС з гарячого водопостачання: нараховано: - 278,40 грн., сплачено: - 276,00 грн., За абонентське обслуговування з постачання теплової енергії: нараховано: - 970,20 грн., сплачено: - 88,20 грн., за абонентське обслуговування з постачання гарячої води нараховано: - 562,32 грн., сплачено: - 85,20 грн. Таким чином, за надані послуги відповідно до розрахунку позивача за 3 роки: нараховано позивачем: - 18862,49 грн., сплачено відповідачем: - 5518,81 грн., різниця (борг) - 13343,68 грн. Отже [PERSON] вживала заходи з оплати послуг теплопостачання та постачання гарячої води за 3 роки наступним платежами:12.01.2024 року сплачено за грудень 2023 року у сумі 800 грн.,10.02.2024 року сплачено за січень 2024 року у сумі 800 грн.,11.03.2024 року сплачено за лютий 2024 року у сумі 800 грн.,12.04.2024 року сплачено за березень 2024 року у сумі 1000 грн.,14.12.2024 року сплачено за листопад 2024 року у сумі 1000 грн.,12.01.2025 року сплачено за грудень 2024 року у сумі 1200 грн.,20.01.2025 року сплачено за грудень 2024 року у сумі 900 грн.,12.02.2025 року сплачено за січень 2025 року у сумі 1400 грн.,13.03.2025 року сплачено за лютий 2025 року у сумі 1300 грн.,12.04.2025 року сплачено за березень 2025 року у сумі 984 грн.,16.04.2025 року сплачено за березень 2025 року у сумі 1050 грн. Всього відповідачем сплачено з березня 2022 року по березень 2025 року: 11 234,00 грн. Таким чином, позивачем при розрахунку не враховані окремі платежі у наслідок чого завищено суму боргу. Щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, які нараховані до листопада2021 року, відповідач заперечує, оскільки вони нараховані з порушенням строків позовної давності. 01.09.2025 року на адресу суду від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» надійшли додаткові пояснення, в яких обґрунтовані підстави для застосування строку позовної давності лише до 02.04.2017 року відповідно до чинного законодавства. Також представник позивача зазначив, що внаслідок часткового погашення заборгованості після подання позову, розмір позовних вимог та період заборгованості зазнали змін. З урахуванням того, що при здійсненні оплат відповідачем період платежу зазначався, як правило, період, що є поточним на дату здійснення оплати, підприємство позивача частку платежу, що перевищувала поточні нарахування, відносило в погашення найбільш раннього періоду заборгованості, Отже, розмір позовних вимог об`єктивно зменшився одночасно із скороченням періоду заборгованості. Таким чином, станом на поточну дату розгляду даної справи заборгованість відповідачів складає: заборгованість за послугу з постачання теплової енергії 49914,46 грн. за період з 01.10.2015 року по 28.02.2025 року; абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії 793,80 грн. за період з 01.12.2022 року по 28.02.2025 року; абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води 333,24 грн. за період з 01.07.2023 по 28.02.2025. Заборгованість з постачання гарячої води, за послуги з технічного обслуговування ВБС теплопостачання та за послуги з технічного обслуговування ВБС постачання гарячої води відсутні. Вимоги про стягнення інфляційних втрати та 3% річних залишились без змін та складають: інфляційні втрати 1708,41грн. ,3% річних 645,28 грн. В судове засідання 05.11.2025 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] надали письмові заяви, в яких просили провести розгляд справи у їх відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, з 01.12.2021 року на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 31.10.2021 року (а.с. 5, 7). Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцеп\-тування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу. Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць. Відповідно до п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п.51). Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний, період (п. 52). Виходячи з положень п. 4Індивідуальних договорів датоюїх акцептування є 01.12.2021 року, тобто факт отримання послуг. Окрім того, з 01.07.2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та Поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022року (а.с. 9). Згідно з п. 2 Публічних договорів договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багато\-квартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладання договору. Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Окрім того, відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим Договором. Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (п. 13). Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (п. 14). Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги (п. 15). Згідно з п.п. 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 30). Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін (п. 31). Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з реєстру територіальної громади міста Харкова від 18.03.2025 року та 28.03.2025 року (а.с. 10, 19). За даним особовим рахунком станом на 01.03.2025 року існувала заборгованість у розмірі54 318,26 грн., з яких:52 106,98 грн. - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.05.2014 року по 28.02.2025 року;882,00 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період 01.09.2022 року по 28.02.2025 року;477,12 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.09.2022 року по 28.02.2025 року;844,96 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.10.2022 року по 28.02.2025 року;7,20 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.10.2022 року по 28.02.2025 року, що також підтверджено відомістю нарахувань та оплат надано позивачем разом з позовом (а.с.11-13). Між тим, згідно з уточненою відомістю нарахувань та оплат, яка надана представником позивача вже під час розгляду справи, за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість у розмірі 49914,46 грн. за період з 01.10.2015 року по 28.02.2025 року; абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії 793,80 грн. за період з 01.12.2022 року по 28.02.2025 року; абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води 333,24 грн. за період з 01.07.2023 по 28.02.2025. Заборгованість з постачання гарячої води, за послуги з технічного обслуговування ВБС теплопостачання та за послуги з технічного обслуговування ВБС постачання гарячої води відсутні(а.с.61-63). Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також згідно зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також згідно з п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримуючи послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.10.2015 року по 28.02.2025 року у сумі 49914,46 грн., що не спростовано наданими відповідачами в судовому засіданні доказами даними про здійснення платежів (а.с.33-40), які враховані представником позивача при здійсненні уточненого розрахунку. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому законом України від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 року №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020 року. Крім того указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, дію якого неодноразово продовжено, він триває і на теперішній час. За приписами п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, і 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на вищевикладене, враховуючи дію встановленого карантину та воєнного стану, який триває і на даний час, суд за заявою відповідачів застосовує строк позовної давності, і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання частково за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року у розмірі 42 780,99 грн., які підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Крім того, відповідачам нараховані інфляційні витрати в сумі1 708, 41 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 645,28грн.з 2019 року до 2022 року (а.с.44), що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України і не виходить за межі строку позовної давності. Розрахунок зазначених сум відповідачами не оспорювався. В іншій частині позовні вимоги за період до 01.04.2017 року задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом строку позовної давності і відсутністю поважних причин для поновлення такого строку. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Задовольняючи позовні вимоги на 79,6% від заявлених в первісному позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 928,23 грн., тобто по 964,11 грн. з кожного окремо, в іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial