Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач у грудні 2024 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 23\~000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте, має постійну роботу та високий дохід. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку, такий рівень позивач самостійно забезпечити не може, у зв`язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У наданий в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2025 року відмовлено у витребувані доказів. 24.03.2025 року від представника відповідача адвоката Вічна І.М. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідачем позовні вимоги не визнаються з огляду на те, що твердження позивача щодо ненадання добровільно відповідачем допомоги на утримання дитини, а також стабільного високого заробітку понад 2000 дол.США не підтверджено належними доказами. Станом на весну, літо 2024 року відповідач був переконаний, що подружні відносини з позивачкою тривають. Заробітна плата відповідача за червень-липень 2024 року перераховувалась на карту позивачки. Також, відповідач щомісячно перераховував позивачу 5000 грн на утримання доньки. Трудовий договір відповідача долучений позивачем до позову датований 24.05.2024 року та укладений на три місяці, що не доводить наявність у відповідача регулярних трудових відносин. У зв`язку із зазначеним, відповідач просить частково задовольнити позовні вимоги, а саме у розмірі 5000 грн. 31.03.2025 року від представника позивача адвоката Фомич О.М. надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що відповідачем долучено до відзиву копії документів викладені іноземною мовою та не оформлені належним чином, що позбавляє можливості їх прочитати та зрозуміти зміст. Відповідач на даний час працює за кордоном і міжнародних морських компаніях, що ним не заперечується, не хворіє, має право власності на квартиру та не має на утриманні інших осіб. Позивачка маючи не великий дохід, сама утримує малолітню дитину та винаймає житло на платній основі в іншому місті та як є внутрішньо переміщеною особою разом з дитиною, а отже просить задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача адвокат Фомич О.М. надіслав у системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника за наявними у справі доказами. Відповідач у судове засідання не з`явився, від представника відповідача адвоката Вічної І.М. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, за наявними у справі доказами у якій адвокат зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме 5\~000 грн. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2014 року, який розірвано рішенням суду №766/15555/24 від 11.12.2024 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дитина [PERSON] , про що 02.03.2017 року зроблено актовий запис №191 та 14.06.2017 року (повторно) Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками зазначені: [PERSON] , [PERSON] . Згідно Акту від 27.12.2024 року виданого [PERSON] головою правління Н.Шевченко в тому, що остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає донька [PERSON] . [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] за 6000 грн, про що свідчить договір оренди квартири від 01.12.2024 року. Згідно трудового договору укладеного 24.05.2024 року у м. Бухарест, [PERSON] працював кухарем на судні Stonington Eagle, прапор Маршалові Острови, тип судна Балкер. Договір укладено на 3 місці +/-, оплата праці за місяць 2163 доларів США. Представником відповідача долучено до матеріалів справи копії квитанцій від 14.11.2024 року, 31.10.2024 року, 29.11.2024 року, 11.02.2025 року, 28.12.2024 року, 03.02.2025 року та зазначає, що вказані квитанції через свою матір [PERSON] переказував кошти у розмірі 5000 грн. Позивачем долучено копію квитанції від 15.03.2025 року про сплату [PERSON] [PERSON] власних коштів, проте в квитанції відсутнє призначення платежу, а отже з неї неможливо встановити з якою метою було здійснено переказ коштів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17\~Постанови від 15 травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182\~СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 02.06.2016року «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частиною першою\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. ст.\~180,\~182,\~184 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати найбільш вагомі обставини, визначені законом, які мають братися ним до уваги при вирішенні спору. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Норми\~Сімейного кодексу України\~встановлюють принцип, відповідно до якого базою аліментних відрахувань є дійсні та постійні доходи платника. Це прямо випливає зі\~ст. 183 СК України, яка закріплює загальне правило, що аліменти встановлюються у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІ\~та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази суд встановив наступні обставини, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача осіб на утриманні, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати неповнолітню дитину, враховуючи відсутність відомостей в матеріалах справи щодо стану здоров`я дитини, про матеріальний стан відповідача, який є працездатною особою, не має постійної роботи, проте несе відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також матеріали справи не містять доказів, що відповідач має достатній дохід для сплати аліментів у бажаному позивачем розмірі, а сукупність\~досліджених\~судом\~доказів\~не\~підтверджує факту наявності у відповідача достатнього доходу для сплати аліментів у розмірі 23\~000, 00 грн щомісячно. Враховуючи викладене, а також те, що дитина проживає разом з матір`ю, що не оспорюється сторонами по справі, а також те, що позивач визнав позовні вимоги у розмірі 5000 грн, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена при подачі позову. Згідно з п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial