Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

1. Стислий виклад позицій учасників справи В грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсним договору позики. На обґрунтування своїх вимог вказав, що у провадженні Хмельницького міськрайонного районного суду Хмельницької області знаходиться справа № 686/12235/24 за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У вказаному позові ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» вказує, що [PERSON] нібито уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі - Відповідач, ТОВ «МАНІФОЮ»), договір позики №5681594 від 05.06.2023 року та, станом на 15.04.2024 року за Відповідачем нібито обліковується заборгованість за таким договором у розмірі 31 608,50 грн. На підтвердження нібито отримання Відповідачем коштів за таким договором позики була надана інформаційна довідка ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №2782_240517172859 від 17.05.2024 року в межах якої зазначено наступне: «05-06-2023 22:27:52 на суму 11000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 247720967, призначення платежу: Зачислення 11000 грн. на карту [NUMBER] ». Згідно із відповіддю Національного банку України на адвокатський запит була надана інформація, що BIN (перші 6 цифр будь-якої банківської карти) [NUMBER] , на яку нібито отримував кошти за договором позики [PERSON] , належить АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Як наслідок, Позивач отримав у АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» довідку, в межах яка підтверджує відсутність зазначеної картки у переліку банківських карток, емітованих на його ім`я. Також, згідно зі відповіддю АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надану у межах справи № 686/12235/24, вказана картка [NUMBER] (повний номер картки [NUMBER] ) була відкрита на ім`я [PERSON] , тобто, не на ім`я [PERSON] . Тому, як наслідок, [PERSON] стверджує, що договір позики № 5681594 від 05.06.2023 року останнім не укладався, та не підписувався, кошти у розмірі 31 608,50 грн. по вказаному у договору ним не отримувались. [PERSON] вважає, що невідомі особи, ймовірно працівники ТОВ «МАНІФОЮ», заволодівши його особистими даними, конфіденційною інформацією (ПІБ, ІПН, зареєстроване місце проживання, паспорт тощо), без його відома та погодження на такі дії, оформили на ім`я Позивача вищезазначений договір позики та отримали нібито від його імені такі грошові кошти. У [PERSON] , жодної грошової заборгованості перед ТОВ «МАНІФОЮ» за договором позики № 5681594 від 05.06.2023 року немає. Таким чином, у [PERSON] виникла об`єктивна необхідність подати вказану позовну заяву до ТОВ «МАНІФОЮ» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним договору позики № 5681594 від 05.06.2023 року. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду [PERSON] від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 року, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] до провадження судді Порозової І.Ю. надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», з участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсним договору позики. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2025 року дана цивільна справа прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Направив до суду заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечив. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. 04.11.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що у провадженні Хмельницького міськрайонного районного суду Хмельницької області знаходиться справа № 686/12235/24 за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №5681594 від 05.06.2023 року в сумі 31608,5грн., укладеним начебто між [PERSON] та ТОВ «Маніфою». На підтвердження отримання Відповідачем коштів за таким договором позики була надана інформаційна довідка ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №2782_240517172859 від 17.05.2024 року в межах якої зазначено наступне: «05-06-2023 22:27:52 на суму 11000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 247720967, призначення платежу: Зачисление 11000 грн на карту [NUMBER] ». Відповідно до п.2.5 договору позики №5681594 позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] . За договором факторингу від 18.10.2023 року від 18-10/2023 та реєстром боржників від 18.10.2023 року право вимоги до боржника [PERSON] за договором №5681594 від 05.06.2023 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно довідки АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 15.05.2025 року, у переліку банківських карток, емітованих на його ім`я [PERSON] відсутня картка № [NUMBER] та вказано, що така картка була відкрита на ім`я [PERSON] , тобто, не на ім`я [PERSON] . За змістом банківської виписки про рух коштів на картці № [NUMBER] , власник картки [PERSON] , 05.06.2023 року на вказану картку надійшло 11000 грн. через сервіс МПС Master Card Money Send. 05.07.2024 року сектором дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 12024243460000340 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченою ч.1 ст.182 Кримінального кодексу України (незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації), зокрема з обставин того, що 05.06.2023 року невстановлена особа, незаконно отримавши та використавши особисті дані [PERSON] на сайті фінансових компаній з видачі мікрозаймів ТОВ «Маніфою», оформила та незаконно отримала від імені останнього кредит на суму 31608,5грн.. Згідно договору позики №5681594 від 05.06.2023 року контактним номером [PERSON] зазначено [NUMBER] . Згідно Анкети клієнта - фізичної особи контактний номер телефону [NUMBER] належить [PERSON] . Однак, згідно відповіді ПрАТ «Київстар» на адвокатський запит №13051555/03/03/02 від 25.09.2025 року номер телефону [NUMBER] не зареєстрований за абонентом [PERSON] . Аналогічно вказаним обставинам у той же день 05.06.2023 року було укладено інший кредитний договір № 05.06.2023-100002945 між невстановленою особою від імені [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр». Згідно відповіді ТОВ «Споживчий центр» вірогідно кредитний договір №05.06.2023-100002945 від 05.06.2023 року укладено невстановленою особою шляхом обману або зловживання довірою, а не з [PERSON] , що також підтверджує, те, що персональними даними [PERSON] хтось неправомірно користується. Вказані обставини підтверджуються: договором позики від 05.06.2023 року №5681594; розрахунком за договором від 05.06.2023 року; договором факторингу №18-10/2023 року; вище деталізованими довідками АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». 4. Мотивована оцінка доводів сторін, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Статтею 639 ЦК України також передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Встановлені судом обставини свідчать про те, що 05.06.2023 року [PERSON] не укладав електронного договору позики №5681594 з ТОВ «Маніфою», облікові дані позичальника не було ідентифіковано належним чином, оскільки ні номер телефону ні банківська картка, зазначені у договорі та на яку у подальшому перераховувалися кошти не належали [PERSON] , а належали іншій особі. Факт укладення [PERSON] ряду інших договорів у визначений період, з огляду на встановлені обставини свідчить про те, що сторонні особи мали доступ до його персональних даних та вочевидь скористалися ними протиправно. Водночас, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 червня 2019 року Справа N 916/3156/17 звертала увагу, що якщо правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс 19, пункт 72), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18, пункти 69, 70). Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі N 577/5321/17, щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі N 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі N 369/2770/16-ц і від 7 листопада 2018 року у справі N 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на нікчемність договору позики від 05.06.2023 року №5681594, оскільки такий відповідачем не укладався. 5. Судові витрати Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed