Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

В липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У даному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Однак з 2015 року по даний час відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають. Фактичне місце проживання відповідачів на даний момент позивачу невідоме. Реєстрація у належному позивачу будинку відповідачів, які не проживають за місцем реєстрації більше одного року, порушує права позивача як власника будинку в можливості вільно розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Це обмеження перешкоджає позивачу у реалізації його законних прав, зокрема у праві на продаж, здачу в оренду чи інше використання майна без обтяжень, пов`язаних із формальною реєстрацією осіб, які фактично не користуються житлом. Крім того, [PERSON] змушений нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг за Відповідачів, що не проживають у будинку. Ця ситуація створює несправедливі обставини для позивача, оскільки він змушений нести тягар утримання будинку за осіб, які не беруть участі у його експлуатації та не сприяють покриттю відповідних витрат. Ухвалою судді від 18 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про день та час судового засідання. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки, відповідачі не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлялися про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу серії НТТ 071348 від 01 липня 2025 року та витягом з Державного реєстру речових прав № 433657952 від 01 липня 2025 року, відповідно до якого земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] .. З відомості №09-09/1440 про зареєстрованих у житловому приміщені осіб, вбачається, що в належному позивачу на праві приватної власності будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження, що складений 04 липня 2025 року, з 2015 року по даний час відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405\~ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки будинок перебуває у приватній власності, тому у власника є право, на підставі статті 405 ЦК України, визнати члена сім`ї таким, що втратив право на житло. Оскільки позивачу належить на праві приватної власності спірний будинок, у якому відповідачі зареєстровані, але фактично без поважних причин не проживають у вказаному будинку протягом останніх десяти років, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування належним позивачу будинком, так як відсутні у ньому понад рік без поважних причин.

Outcome: approved