Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Представник заявниці звернувся з зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 29 жовтня 1993 року, виданого органом приватизації при заводі залізобетонних виробів на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий [INFO] [PERSON] доводився батьком [PERSON] . В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді третини квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька заявниця [PERSON] із сестрою [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак їм було роз`яснено, що у правовстановлюючих документах на спадкове майно наявні розбіжності в написанні прізвища батька. Так, в свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житло його прізвище зазначено « [PERSON] ». Також, у паспорті громадянина України та у свідоцтві про смерть прізвище бабусі заявниці [PERSON] [PERSON] вказано прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житло її прізвище зазначено « [PERSON] ». Крім того, у свідоцтві про смерть [PERSON] його прізвище вказано « [PERSON] », у зв`язку з чим заявниця не має можливості оформити право власності на спадкове майно у позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі. У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, але від представника заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх часників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , її батьком зазначений [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2001 року [PERSON] , заінтересована особа у справі, народилася [INFO] , її батьком вказаний [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 квітня 2025 року (а.с. 12). У свідоцтві про народження [PERSON] , батьком зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 жовтня 1993 року, виданого органом приватизації при заводі залізобетонних виробів, зазначене свідоцтво на житло прізвища власників зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] , яка доводилася матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 19). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 30 травня 2002 року, він виданий [PERSON] (а.с. 20). [PERSON] , який доводився батьком [PERSON] та дідом [PERSON] , [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 21). Згідно з інформаційними довідками № 1503, № 1502, виданими Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Арцизької міської ради на час смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . На час смерті [PERSON] за вищезазначеною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22). Протягом встановленого законом строку, заявниця звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак листом приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області № 122/02-14 від 20 серпня 2025 року заявницю повідомлено про наявність розбіжностей у документах, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 15 квітня 2025 року прізвище померлого зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про право власності на житло від 29 жовтня 1993 року його прізвище вказано як « [PERSON] », у зв`язку з чим заявниці рекомендовано звернутися до суду (а.с. 17). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 82417125 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 82417126 від 03 вересня 2025 року (заповіти/спадкові договори), виданих Арцизькою державною нотаріальною конторою Одеської області, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82272753 від 20 серпня 2025 року, листа Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області № 439/02-16 від 17 вересня 2025 року, довідки приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Міцул О.В. щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , заведена спадкова справа за заявою [PERSON] , заявниці у справі, спадкоємцями після смерті померлого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15, 16, 44, 45, 46). Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктами 1, 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Згідно з роз`ясненями, що викладені в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №638/18089/17 від 16 червня 2021 року, доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] для оформлення права на спадщину, отже встановлення родинних відносин породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням родинних відносин законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, в судовому засіданні встановлено, що спір про встановлення даного факту відсутній. Також, заявниці необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло з метою оформлення права на спадщину, а усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності правовстановлюючого документу неможливо. Таким чином, враховуючи, що встановлення фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, у зв`язку з чим остання не може в повному обсязі реалізувати свої права, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та факту родинних відносин є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а розбіжності в написанні прізвища власників в зазначеному документі та свідоцтві про смерть суд пов`язує з неуважністю та необізнаністю особи, яка заповнювала згадані документи. На підставі статті 315 ЦПК України,

Outcome: approved