Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

ТОВ «ФК «Ейс» 18.02.2025 року звернулось до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 125,00 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 06.10.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-9747606, відповідно до умов якого позивачем надано грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. строком на 120 діб, з одноразовою оплатою комісії в розмірі 5% від сумми кредитування та з оплатою процентів в розмірі за процентною ставкою 2,5% в день від суми залишку кредиту що знаходяться у Позичальника за кожен день користування кредитом. Договір кредитування був укладений в електронній формі, перед укладенням договору відповідач заповнив відповідну заявку, вказавши в ній повні, точні та достовірні особисті дані, для підписання договору відповідач використав електронний підпис. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.12.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17 125,00 грн., яка складається з: 5 250,00 грн. залишок простроченого кредиту; 11 875,00 грн. залишок прострочених відсотків. 22.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 22-01/2024, за умовами якого до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9747606 від 06.10.2023. 16.08.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9747606 від 06.10.2023. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.03.2025 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Письмових заяв та/або відзиву від неї не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 06.10.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9747606, відповідно до умов якого позивачем надано грошові кошти в сумі 5 000 грн. строком на 120 днів, з оплатою процентів в розмірі 2,50% в день від суми залишку кредиту що знаходяться у Позичальника за кожен день користування кредитом, а також одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 5%. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.08.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17 125,00 грн., яка складається з: 5 250,00 грн. залишок простроченого кредиту; 11 875,00 грн. залишок прострочених відсотків. 22.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 22-01/2024, за умовами якого до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9747606 від 06.10.2023. 16.08.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС відповідно до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №00-9747606 від 06.10.2023 року в сумі 17 125,00 грн., яка складається з: 5 250,00 грн. залишок простроченого кредиту; 11 875,00 грн. залишок прострочених відсотків. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 125,00 грн., яка складається з: 5 250,00 грн. залишок простроченого кредиту; 11 875,00 грн. залишок прострочених відсотків. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд виходить із наступного. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 9 422,40 грн., з яких: 2 422,40 грн. судовий збір, 7 000,00 грн. витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved