Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Грибанов Д.В. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 4823739 у розмірі 21560,00 грн; за кредитним договором № 18318-08/2023 в розмірі 13125,00 грн; за кредитним договором № 18294-08/2024 в розмірі 30000 грн; за кредитним договором № 24824-08/2023 в розмірі 30000 грн, всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 94685,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Стислий виклад позовних вимог. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.08.2023\~між ТОВ\~«1Безпечне\~агентство необхідних\~кредитів» та\~ [PERSON] \~укладено договір\~позики №\~4823739. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить в Договорі позики, реквізити та підпис сторін. Згідно п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua Ці правила є публічною офертою у розумінні ст.ст. 641, 644\~ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21 р., у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 21560,00 грн, з яких: - 5600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15960,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім цього, 15.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладений кредитний договір № 18318-08/2023. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону, зазначеного в п. 8 договору. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.12.2023 до договору факторингу №27122023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13125 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10125,50 грн сума заборгованості за відсотками. Також, 15.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладений кредитний договір № 18294-08/2023. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону, зазначеного в п. 8 договору. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 до договору факторингу №24122024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30000 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000,00 грн сума заборгованості за відсотками. Поряд з цим, 23.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № 24824-08/2023. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону, зазначеного в п. 8 договору. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 до договору факторингу №24122024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30000 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000,00 грн сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань за договором позики та кредитними договорами в судовому порядку позивач просить стягнути загальну суму заборгованості 94685,00 грн. та понесені судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 12 червня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 10 липня 2025 року. 10 липня 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці та відкладено на 31 липня 2025 року. 21 липня 2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Швець М.В. через підсистему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. 24 липня 2025 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» скеровано відповідь на відзив а також завлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 31 липня 2025 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано інформацію, яка містить банківську таємницю, а саме: щодо належності карткового рахунку відповідачу, а також виписки по рахунку та підтвердження зарахування кредитних коштів, у зв`язку з витребуванням інформації розгляд справи відкладено на 18 вересня 2025 року Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (№ відправлення 0601176652326), копія ухвали про витребування доказів від 31 липня 2025 року була направлена АТ КБ «ПриватБанк» 31 липня 2025 року та отримана його представником [PERSON] 08 серпня 2025 року. 26.08.2025 судом отримана відповідь від АТ КБ «ПриватБанк» в якій вказано, що банком отримано запит щодо надання інформації по клієнту [PERSON] . Повідомляють що запит відпрацьовується відповідними співробітниками банку, а також зазначено, що відповідь буде підготовлена протягом 10 робочих днів. 18 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 01 жовтня 2025 року у зв`язку з ненадходженням від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 31 липня 2025 року витребуваної інформації. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 27 жовтня 2025 року та повторно скеровано до АТ КБ «ПриватБанк» ухвалу суду від 31 липня 2025 року для виконання в частині витребування доказів, оскільки станом на дату призначення розгляду справи витребувана інформація від АТ КБ «ПриватБанк» не надійшла. 27 жовтня справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачанням у суді та призначено на 03 листопада 2025 року. Позиція учасників справи. 21 липня 2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Швець М.В. через підсистему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представником відповідача вказано, що вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, а викладені позивачем факти не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України виходячи з наступного: Позивач просить суд стягнути заборгованість за договорами №4823739, №18318 08/2023, №18294-08/2023, №24824-08/2023. Прошу суд звернути увагу на те, що позивачем не надано суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту видачі кредитних коштів відповідачу, здійснення нарахувань по вказаних Договорам, можливого внесення відповідачем сум на його погашення, дат такого внесення, їх періодичності тощо. Сам по собі надані позивачем розрахунки заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості. Наголошує, що у справі, що є предметом розгляду, ставлячи питання про стягнення з відповідача суми заборгованості позивач в якості єдиного доказу її існування у визначеному ним розмірі надає лише односторонньо складений самим позивачем документ розрахунок заборгованості, за кожним договором. Позивачем належних та допустимих доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги не надано, надані розрахунки заборгованості, які містять інформацію лише про розмір заборгованості. З їх змісту неможливо детально розрахувати дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди, за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів, якщо такі мали місце тощо, у зв`язку з чим не можливо здійснити перевірку правильності здійснених нарахувань. На підставі викладеного, покликаючись на норми ЦПК України просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 24 липня 2025 року представником позивача через підсистему «Електронний суд» надано відповідь на відзив, в обґрунтування якого вказано, що договір позики та кредитні договори укладені з відповідачем шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію». Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наголошує на тому, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повній мірі доведено факт отримання Відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Щодо нарахування відсотків за договором позики №4823739 від 15 серпня 2023 року вказує, що сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора протягом 90 днів починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі . Враховуючи вказані погоджені умови договору між сторонами та дотримуючись принципу свободи договору, розрахунок заборгованості виглядає наступним чином . Для початку вирахуємо, яка сума відсотків нараховується за один день: 5 600,00 грн. (тіло кредиту) на 2,50 % = 140,00 грн. . За 15 днів кредиту сама відсотків буде становити: 140,00 грн. х 30 днів = 4 200,00 грн Але у зв`язую з тим, що Відповідач не дотримався умов погашення заборгованості, та не виконав свої зобов`язання перед Первісним кредитором, Первісний кредитор мав право відповідно до умов Договору застосовати процентну ставку за понадстрокове користування Позикою в розмірі 2,7 % від суми позики за кожний день користування, а це 151,20 грн. Відсотки за користування коштами наданими у позику, можуть нараховуватися поза строком кредиту за кожний день понадстрокового користування Позикою (в нашому випадку після 15 денного терміну) але не більше 90 днів, після строку на який надався кредит. Враховуючи, що Відповідачем не належно виконувалися умови кредиту, тобто не повернення кредиту в строк, вирахуємо суму відсотків за 90 днів: 151,20 грн. х 90 днів = 13 608,00 грн . 4 200,00 грн. + 13 608,00 грн. = Первісний кредитор. 17 808,00 грн. сума, яку міг нараховувати Доводи Відповідача, щодо невірного нарахування відповідних відсотків поза межами кредитування, спростовуються умовами вищезазначеного договору позики. Щодо нарахування відсотків за кредитними договорами №18294-08/2023 від 15.08.2023; №24824-08/2023 від 15.08.2023 та №18318-08/2023 від 20.082023 зазначає, що відсотки нараховувались протягом строку та у розмірі визначеними умовами договорів. Щодо нарахування відсотків у період дії воєнного стану зазначає, що Позивачем не пред`явлено вимоги про стягнення будь-якої пені, будь-яких штрафів за невиконання умов Кредитного договору, ЖОДНА вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені). Нарахування заборгованості здійснювалося виключно на підставі умов Кредитного договору. Звертає увагу, що заборгованість була нарахована не Позивачем, а Первісними кредиторами за кожним з укладених договорів та з моменту отримання права вимоги до Відповідача за Договорами факторингу, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, а тому просить суд відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення, а позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задовольнити частково. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві а також у відповіді на відзив просив суд проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Швець М.В. у відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, з урахуванням відзиву на позовну заяву суд приходить до наступного висновку. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст.\~3\~ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п. 6 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України). Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав. Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що 15 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4823739 шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу позику в сумі 5600,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника на №516875хххххх9828, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 30 днів до 14.09.2023, знижена процентна ставка 0,01%. Базова процентна ставка (фіксована) 2.5%. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом складає 2,70% в день, однак не застосовується в період дії воєнного стану та у період існування обмеження. Орієнтовна загальна вартість позики становить 8960 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В подальшому, 27.02.2024 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №20 до договору факторингу №14/06/21, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 4823739 в сумі 21560,00 грн (а.с. 16). Згідно наданого розрахунку заборгованості виконаного представником позивача, борг відповідача за договором позики № 4823739 від 15.08.2023 становить 21012.50 грн., з яких 5600,00 грн - сума кредиту за договором та 15960, 00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.17). З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій. Поряд з цим, 15.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №18318-08/2023 (а.с.23-25). Згідно з пунктом 1.1 Договору, Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 3000,00 на умовах зворотності, платності та строковості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та оплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 15.08.2023, дата повернення - 08.08.2024. Згідно з пунктом 1.4.1 Договору, процентна ставка становить 2,5 % в день. За пунктом 1.6 Договору, кредит надається в безготівковій формі на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4028-08-хххх-9338 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2967, про що свідчить розділ 8 Договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 25 оберт). Відповідно до додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №18318-08/2023 від 15.08.2023 сторони погодили графік платежів з 15.08.2023 по 08.08.2024, за яким загальна вартість кредиту - 30000, 00 грн: з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 27000, 00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.26 оберт). Відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому ідентичні умови кредитування з кредитним договором №18318-08/2023 від 15.08.2023 (а.с. 27-28). Згідно наданого розрахунку заборгованості виконаного представником позивача, борг відповідача за кредитним договором 18318-08/2023 від 15.08.2023 становить 13125.25 грн., з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 10125, грн - проценти за користування кредитом (а.с.34). 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023, згідно з умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалось відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, а позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27122023 від 27 грудня 2023 року божником за кредитним договором №18318-08/2023 зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором складає становить 13125.25 грн., з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 10125, грн - проценти за користування кредитом (а.с.33) Окрім цього, 15.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №18294-08/2023 (а.с.35-27). Згідно з пунктом 1.1 Договору, Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 3000,00 на умовах зворотності, платності та строковості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та оплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 15.08.2023, дата повернення - 08.08.2024. Згідно з пунктом 1.4.1 Договору, процентна ставка становить 2,5 % в день. За пунктом 1.6 Договору, кредит надається в безготівковій формі на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4028-08-хххх-9338 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2591, про що свідчить розділ 8 Договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 37 оберт). Відповідно до додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №18294-08/2023 від 15.08.2023 сторони погодили графік платежів з 15.08.2023 по 08.08.2024, за яким загальна вартість кредиту - 30000, 00 грн: з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 27000, 00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.38 оберт). Відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому ідентичні умови кредитування з кредитним договором №18294-08/2023 від 15.08.2023 (а.с. 39-40). Згідно наданого розрахунку заборгованості виконаного представником позивача, борг відповідача за кредитним договором 18294-08/2023 від 15.08.2023 становить 30000 грн., з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 27000 грн - проценти за користування кредитом (а.с.41). Поряд з цим, 20 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №24824-08/2023 (а.с.42-44). Згідно з пунктом 1.1 Договору, Товариство надало відповідачу кредит в розмірі 3000,00 на умовах зворотності, платності та строковості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та оплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором. Відповідно до пункту 1.2. Договору, кредит надається на 360 днів. Дата надання кредиту 20.08.2023, дата повернення - 13.08.2024. Згідно з пунктом 1.4.1 Договору, процентна ставка становить 2,5 % в день. За пунктом 1.6 Договору, кредит надається в безготівковій формі на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4028-08-хххх-9338 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора W2264, про що свідчить розділ 8 Договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 44 оберт). Відповідно до додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №24824-08/2023 від 20.08.2023 сторони погодили графік платежів з 20.08.2023 по 13.08.2024, за яким загальна вартість кредиту - 30000, 00 грн: з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 27000, 00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.45 оберт). Відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому ідентичні умови кредитування з кредитним договором №24824-08/2023 від 20.08.2023 (а.с. 46-47). Згідно наданого розрахунку заборгованості виконаного представником позивача, борг відповідача за кредитним договором 24824-08/2023 від 20.08.2023 становить 30000 грн., з яких 3000,00 грн - сума кредиту за договором та 27000 грн - проценти за користування кредитом (а.с.48). 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, згідно з умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалось відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, а позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24122024 від 12 грудня 2024 року божником за кредитним договором №18294-08/2023 від 15.08.2023 та за кредитним договором № 24824-08/2023 від 20.08.2023 зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором №18294-08/2023 від 15.08.2023 складає 30000 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає - 3000 грн, заборгованість за відсотками 27000 грн та за кредитним договором № 24824-08/2023 від 20.08.2023 складає 30000 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає - 3000 грн, заборгованість за відсотками 27000 грн (а.с.53). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] становлять відносини, які пов`язані із укладаннями кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також його поверненням та сплатою процентів за користування ним (кредитні правовідносини). З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 4823739 від 15.08.2023 з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та кредитні договори №18318-08/2023 від 15.08.2023; №18294-08/2023 від 15.08.2023 та №24824-08/2023 від 20.08.2023 з ТОВ «Аванс Кредит» в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Підписання договорів позики та кредитного договору відповідачем підтверджується змістом договору позики та кредитних договорів, додатків до договорів, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача. Отже, суд вказує, що погоджується з представником позивача та вважає факт укладення договору позики та кредитних договорів саме з [PERSON] доведено належними та достатніми доказами. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивачем не доведено факт перерахування коштів відповідачу за договором позики та кредитними договорами, оскільки позивач скористався своїм правом на підставі вимог ЦПК та звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, що становлять банківську таємницю, яке судом задоволено. Згідно відповіді АТ «Сенс Банк», яка надійшла на виконання ухвали суду від 31 липня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано картку, маска якої № [NUMBER] та згідно з виписки по рахунку відповідачу 15.08.2023 та 20.08.2023 були переказі зараховані кредитні кошти, а саме: 15.08.2023 у розмірі 3000 грн; 3000 грн та 20.08.2023 у розмірі 3000 грн. Слід заначити, що дати зарахування кредитних коштів та картка маска № [NUMBER] , яка емітована на ім`я відповідача, повністю співпадають з датами укладення кредитних договорів № 18318-08/2023 від 15.08.2023; № 18294-08/2023 та №24824-08/2024 від 20.08.2023 ним з ТОВ «Аванс Кредит», в умовах яких згідно п.1.6.вказано, що кредит надається в безготівковій формі на рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Також, відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк, наданої на виконання ухвали суду від 31 липня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано картку № [NUMBER] та згідно з виписки за договором № б/н за період з 15.08.2023-15.08.2023 на картку відповідача здійснено переказ у розмірі 5600 грн, що повністю співпадає з умовами договору позики №4823739 від 15.08.2023, укладеного між [PERSON] та ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» Отже, отримана судом інформація від АТ «Сенс Банк» та АТ КБ «ПриватБанк» дає підстави вважати, що договір позики та кредитні договори укладені з відповідачем, а також умови щодо перерахування кредитних коштів у розмірах вказаних у договорах виконані первісними кредиторами у повному обсязі. Доказів повернення відповідачем у повному розмірі коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530\~ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). У суду відсутні докази того, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст.\~76-81\~ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за договорами позики та кредитним договором позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем за договорами позики та кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту, а саме: за договором позики №4823739 від 15.08.2023 у розмірі 5600 грн.; за кредитним договором №18318-08/2023 від 15.08.2023 у розмірі 3000 грн; за кредитним договором №18294-08/2023 від 15.08.2023 у розмірі 3000 грн; за кредитним договором №24824-08/2023 від 20.08.2023 у розмірі 3000 грн; Щодо строку та підстав нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами за договором позики №4823739 від 15.08.2023 та за кредитними договорами №18318-08/2023 від 15.08.2023; №18294-08/2023 від 15.08.2023 та №24824-08/2023 від 20.08.2023, суд зазначає таке. Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилався на ту обставину, що розмір заборгованості за відсотками за договором позики №4823739 від 15.08.2023 становить в сумі 15960,00 грн; за кредитним договором №18318-08/2023 від 15.08.2023 у розмірі 10125 грн; за кредитним договором №18294-08/2023 від 15.08.2023 у розмірі 27000 грн; за кредитним договором №24824-08/2023 від 20.08.2023 у розмірі 27000 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості, які складені представником позивача (а.с. 17, 34, 41,48). Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивачем не надано допустимих та належних доказів, щодо розміру заборгованості відповідача за нарахованими відсотками за договором позики та кредитними договорами., оскільки сам по собі надані позивачем розрахунки заборгованості не підтверджує наявність у відповідача заборгованості. Також наведений детальний розрахунок представника позивача у відповіді на відзив суд не приймає до уваги, оскільки останній не підтверджений належними та допустимими доказами. У постановах Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 703/3063/18, від 14.07.2021 у справі № 641/2207/18 вказано, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Також, у постанові Верховного суду від 12 лютого 2025 року у справі справа № 679/1103/23 викладено висновок про те, що відсутність детального розрахунку не підтверджує правильності нарахування відсотків за кредитним договором, наявності у позичальника боргу у розмірі, заявленого до стягнення кредитодавцем. Надані позивачем документи лише констатують заборгованість у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. Також варто\~зазначити,\~що вказані\~розрахунки заборгованості\~за договором\~позики №4823739\~від 15.08.2023\~та за\~кредитними договорами№18318-08/2023 від 15.08.2023; №18294-08/2023 від 15.08.2023 №24824-08/2023 від 20.08.2023 із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створені самим позивачем як правонаступником ТОВ «1Безпечне\~агентство необхідних\~кредитів» та\~ТОВ «Аванс\~Кредит»у спірних правовідносинах, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. У цьому контексті суд також звертає увагу учасників справи, що надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду детально розрахувати дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди, за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів, якщо такі мали місце тощо, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити перевірку правильності здійснених нарахувань. Відтак, надані позивачем витяги з реєстру боржників до договору факторингу та розрахунки заборгованості за договором позики та кредитними договорами не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості зі сплати відсотків суду не надано. Отже в цій частині заявлених вимог слід відмовити. Щодо переходу прав вимоги за договорами факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; договору факторингу №27122023 від 27.12.2023 та договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 суд зазначає наступне. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. В подальшому, 27.02.2024 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №20 до договору факторингу №14/06/21, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу. Право вимоги до відповідача за кредитним договором було відступлене за реєстром боржників № 19 від 27.02.2024, про що у цей же день сторонами був підписаний акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників (а.с. 15). На момент підписання такого акту прийому-передачі реєстру боржників первинному кредитору вже належало право вимоги за кредитним договором, яке й було переуступлене позивачу. Згідно до копії платіжної інструкції № 20905 від 28.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 на виконання вимоги додаткової угоди №20 від 27.02.2024 у розмірі 3926284,79 грн (а.с.122). 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023, згідно з яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступає фактору право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (а.с.29-31. Вказане підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 27.12.2023 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №27122023, в якому значиться відповідач [PERSON] , який має заборгованість в сумі 13125,00 грн (а.с.32-33). Відповідно до копії платіжної інструкції № 20652 від 28.12.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Аванс Кредит» за договором факторингу №27122023, у розмірі 1400922,35 грн (а.с.124). Також, 24.12.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122024, згідно з яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступає фактору право вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників (а.с.49-51). Вказане підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 24.12.2024 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу №24122024, в якому значиться відповідач [PERSON] , який має заборгованість за кредитним договором №18294-08/2023 в загальній сумі 30000,00 грн за кредитним договором №24824-08/2023 у сумі 30000 грн. (а.с.52-53). Відповідно до копії платіжної інструкції № 588 від 27.12.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Аванс Кредит» за договором факторингу №24122024, у розмірі 4714843,65 грн (а.с.123). Вищевказані договори факторингу, якими обґрунтовуються позовні вимоги у цій справі, на час вирішення спору є дійсними, у судовому порядку недійсними не визнавалися та доказів щодо їх нікчемності (невідповідності умов імперативним вимогам законодавства) суду не надавалося, суд вважає, що відповідні договори є дійсними та таким, що регламентують правовідносини, ними визначені. Отже, наданими позивачем доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №4823739 від 15.08.2023, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] а також за кредитними договорами №18318-08/2023 від 15.08.2023; №18294-08/2023 від 15.08.2023 №24824-08/2023 від 20.08.2023 укладеними між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] . Таким чином, у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість у загальному розмірі 14600 грн, а саме: за договором позики №4823739 від 15.08.2023 у розмірі 5600 грн.; за кредитним договором №18318-08/2023 від 15.08.2023 у розмірі 3000 грн; за кредитним договором №18294-08/2023 від 15.08.2023 у розмірі 3000 грн; за кредитним договором №24824-08/2023 від 20.08.2023 у розмірі 3000 грн; Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитних договорів, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договором платежі, а відповідач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення коштів за основною сумою боргу. В іншій частині відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Розподіл судових витрат. Згідно статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 14600 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 15,42, % ((14600 грн. задоволені вимоги) / ( 94685,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 466 грн. 92 коп. (3 028,00 грн. сплачений судовий збір * 15,42 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. Щодо вимог позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, у сумі 1 514 грн, то в цій частині слід відмовити, оскільки доказів понесення зазначених витрат суду не надано. Відтак вони є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Outcome: partial