Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

У червні\~2025\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати виїзду із матір`ю за кордон 01.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 14 серпня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів починаючи з 01.05.2024 року по 07.03.2025 року, в іншій частині не заперечує в задоволенні позову з урахуванням добровільного утримання своєї доньки. В обґрунтування вказав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2025 року по справі № 404/9216/24 (набрало законної сили 07.03.2025 року) задоволено позов [PERSON] , вирішено припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно виконавчого листа № 404/8789/18 від 13 серпня 2019 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровоград з 18 грудня 2018 року та відкликати із Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 404/8789/18 від 13 серпня 2019 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда. Таким чином, на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2019 року по справі № 404/8789/18 зобов`язання про сплату аліментів на користь [PERSON] до 07.03.2025 року існувало саме у [PERSON] , від так відсутні підстави для стягнення аліментів з [PERSON] за вказаний період, оскільки таке рішення буде прямо конкурувати з рішенням суду по справі № 404/8789/18. Також вказав, що з часу перетину кордону донькою [PERSON] ним на її особовий рахунок здійснюються регулярні платежі, які має намір здійснювати з урахуванням батьківського обов`язку і в подальшому, зокрема такими коштами розпоряджається саме донька, яка враховуючи її вік самостійно спроможна розумно розподілити витрати на свої потреби. 15 вересня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування вказала, що відповідачем кошти на картку надсилаються несистематично, приблизно один раз на 1,5-2 місяців, а їх розмір є мізерним і становить 500-600 грн. Така сума не може забезпечити навіть мінімальні потреби дитини. З травня 2024 року донька перебуває у Польщі, де вона навчається. Увесь цей час дитина утримується повністю за рахунок матері. Відповідач не несе жодних фінансових витрат на її утримання, навчання, харчування, проживання та інші потреби. Також вказала, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2025 року по справі № 404/9216/24 не звільняє відповідача від свого обов`язку утримувати свою дитину. Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 31 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що з 19.11.2005 року по 18.03.2011 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану КМУЮ, актовий запис № 1032. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30.01.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.12.2014 року по [INFO] . На час винесення рішення суду дочка проживала разом з матір`ю, а з 21.09.2018 року вона проживала з батьком у зв`язку з тим, що позивачка виїхала на заробітки до іншої країни. Відповідач звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, Рішенням Кіровського районного суду від 13.08.2019 року припинено стягнення аліментів з [PERSON] з 20.01.2020 року (винесено Постанову Кропивницьким апеляційним судом). Цим же рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда було стягнуто аліменти з [PERSON] починаючи з 18.12.2018 року на користь [PERSON] на утримання доньки. З 31.05.2024 року дитина виїхала разом із матір`ю за кордон і на даний час проживає разом з мамою у Польщі, батько за припиненням сплати аліментів до виконавчої служби не звертався. Проживання доньки [PERSON] у Польщі разом з заявницею підтверджується копією документу [PERSON] з відміткою про перетин кордону 31.05.2024 року, довідкою з навчального закладу про зарахування та перебування на навчанні, які додаються до заяви. 01.09.2024 року [PERSON] , була зарахована до 8Б класу Початкової школи №6 ім. Ришарда Перита у м.Зелена-Гура (Польща). Донька проживає разом з матірью у Польщі. Позивач у Польщі вже досить тривалий час, має карту побуту № RR9892015, видану 21.09.2023 року, забезпечує для дитини необхідні умови для проживання, навчання та їх гармонійного психологічного та фізичного розвитку. Зокрема придбаває їжу, одяг, забезпечує підручниками та організовує розважальні заходи. У зв`язку зі зміною місця проживання [PERSON] від батька [PERSON] , до мами [PERSON] відпала потреба у сплаті аліментів на користь відповідача, і було припинено за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда 30.01.2025 р., яке набрало законної сили та не оскаржувалось Боржником. Із 01.05.2024 р. допомоги на утримання дочки відповідач не надавав. Мати самостійно забезпечує дитину всім необхідним. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.01.2025 року по справі № 404/9216/24 (набрало законної сили 07.03.2025 року) задоволено позов [PERSON] , вирішено припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно виконавчого листа № 404/8789/18 від 13 серпня 2019 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровоград з 18 грудня 2018 року та відкликати із Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 404/8789/18 від 13 серпня 2019 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є повнолітньою, працездатною особою, батьком, який за законом зобов`язаний утримувати свою дитину до повноліття, а відтак є необхідність визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, як і просить позивач, це 1/4 частка на дитину. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти з відповідача із дати виїзду із матір`ю за кордон 01.05.2024 р. та до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Згідно із ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за\~минулий час\~можуть бути\~присуджені,\~якщо позивач\~подасть суду\~докази того,\~що він\~вживав заходів\~щодо одержання\~аліментів з\~відповідача,\~але не\~міг їх\~одержати у\~зв`язку\~з ухиленням\~останнього від\~їх сплати.\~У цьому\~разі суд\~може присудити\~аліменти за\~минулий час,\~але не\~більш як\~за десять\~років. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80\~ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази умисного ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час, який просить позвивач, а тому суд вважає, що обчислення і стягнення аліментів потрібно здійснити з дня пред`явлення позову. При цьому, згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 1211,20 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial