Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить після уточнення вимог просить зобов`язати відповідача - Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка № 19» Харківської міської ради укласти із ним Декларацію про обрання лікаря з надання первинної медичної допомоги без присвоєння цифрового коду, за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта, не вносити особисті дані позивача до Реєстру пацієнтів в електронної системі охорони здоров`я, застосувати для обробки персональних даних позивача альтернативну (не електронну) форму ведення обліку; зобов`язати відповідача - Національну службу здоров`я України не вносити особисті дані позивача до Реєстру пацієнтів в електронної системі охорони здоров`я та застосувати для обробки персональних даних [PERSON] альтернативну (не електронну) форму ведення обліку. В обґрунтування позову зазначив, що він є православним християнином та прихожанином Свято-Благовіщенського Кафедрального Собору, успішно закінчив Харківську духовну семінарію. Його релігійні переконання не дозволяють йому отримувати, використовувати ідентифікаційні, унікальні та універсальні номери, які підміняють прізвище, ім`я, по-батькові. За рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року по справі № 2 - 1493/9-2004 рік та ухвалою від 02 червня 2004 року Апеляційного суду Харківської області справа № 22-а-1699/2004 року [PERSON] відмовився від прийняття РНОКПП. З 01.07.2004 позивач здійснює фінансові операції без використанням цифрової ідентифікації, а також не застосовує ідентифікаційного номера у всіх сферах життя. 06.05.2024 позивач звернуся до Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка № 19» Харківської міської ради згідно Закону України «Про звернення громадян» з заявою для отримання медичних послуг. Відповідь позивач отримав та із нею не погодився. Проведений аналіз відповіді дає можливість розуміти, що між позивачем та Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка № 19» Харківської міської ради виникає спір. Позивач є віруючою людина, хоче жити і виконувати свої громадянські обов`язки згідно з релігійними переконаннями. Ідентифікаційний номер кожної окремої людини являється анонімною особистою інформацією, а при пред`явленні її за вимогою в будь-якій установі анонімність втрачається. Технічне використання реєстраційного номера дозволяє збирати інформацію про конкретні дії людини, що заборонено законодавством про збір і використання інформації про особисте життя громадян. Для повної ідентифікації людини достатньо використовувати персональні паспортні дані. Законодавець, встановлюючи порядок податкового обліку в Україні дійшов висновку, що облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по-батькові і серією та номер діючого паспорта (ст. 63.3 Податкового кодексу України). Облік фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру з прізвищем, ім`ям, по-батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки (ст. 70.1 Податкового кодексу України). Тобто, законодавець в особі єдиного законодавчого органу України Верховної ради України та численна судова практика по скасуванню ідентифікаційних номерів (РНОКПП) підтверджують той факт, що присвоєння фізичній особі унікальних номерів порушує її права на свободу світогляду та віросповідання. Особам, які за релігійними переконанням відмовились від (РНОКПП) надається альтернатива щодо форм обліку, шляхом запровадження Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки (абзац 3 п. 70.9 ст. 70 Податкового кодексу України). Використанням індивідуальних номерів платників податків є втручанням держави у реалізацію права на свободу світогляду та віросповідання фізичній особі. При таких обставинах людина втрачає Богом даровану свободу. Експерти провідних навчальних закладів дійшли висновку, що присвоєння унікальних номерів громадянам та обробка персональних даних в електронному вигляді звужує обсяг прав та порушує їх фундаментальне право на свободу світогляду та віросповідання. Ці модерні аналізи проблемного питання кодування громадян у сучасних умовах розвитку суспільства через призму дотримання їх релігійних прав та свобод мають вагоме значення для вирішення цього спору. Відсутність реєстраційного номера не може впливати на набуття цивільних прав та обов`язків громадянином України. Центральна база даних електронної системи охорони здоров`я не може гарантувати абсолютної захищеності збереженої в ній інформації від випадкових помилок, збоїв, вірусів, несанкціонованого доступу, зловмисного використання, випадкового її викривлення або видалення, не говорячи вже про енергетичні аварії, електромагніт бурі й навмисні відключення електроенергії з метою створення ситуації «керованого хаосу». Позивач не відмовляється від обробки персональних даних, але він відмовляється від присвоєння йому унікального номера та має право на альтернативний спосіб обліку за прізвищем, ім`ям, по-батькові, та серією, номером паспорта. Зміна унікального облікового номера на прізвище, ім`я, по-батькові, серії та номер паспорта технічно можливо. До компетенції Національної служби здоров`я України відносяться всі питання, пов`язані з веденням Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я, в тому числі реєстрація пацієнта та внесення в реєстр його даних. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Від відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що у 2023 році в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувала на розгляді цивільна справа № 641/3281/23 за позовною заявою [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради, третя особа: Департамент охорони здоров`я Харківської міської ради про зобов`язання вчинення дій. Позивач звернувся до суду із позовом, з урахуванням його уточнень, в якому просив зобов`язати КПН «Міська поліклініка №19» ХМР укласти з позивачем декларацію про обрання лікаря з надання первинної медичної допомоги без присвоєння цифрового коду, за прізвищем, ім`ям, по-батькові і серією та номером діючого паспорта; зобов`язати відповідача не вносити особисті дані позивача до електронної системи охорони здоров`я; зобов`язати відповідача застосувати для обробки персональних даних позивача альтернативну (не електронну) форму ведення обліку. В обґрунтування позову зазначив, що є православним християнином і його релігійні переконання не дозволяють отримувати , використовувати унікальні номери , які підмінюють його прізвище , ім`я та по батькові. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року позивач скасував свій РНОКПП. Позивач не міг укласти декларацію про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги з жодним лікарем КПН «Міська поліклініка №19» ХМР, оскільки не має РНОКПП, ні номеру телефон , та без укладання такої декларації лікар не може надати позивачу медичної допомоги. Тим самим, на думку позивача, відповідач порушив його право на отримання первинної медичної допомоги та свободу віросповідання. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2024 року в задоволені позовних вимог [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради, третя особа: Департамент охорони здоров`я Харківської міської ради про зобов`язання вчинення дій було відмовлено. Апеляційної скарги [PERSON] на зазначене судове рішення не подавав. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2024 року набрало законної сили та є чинним. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] знов зазначив в якості відповідача Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка №19»Харківської міської ради. Тобто, сторони, предмет позову, обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги у справах № 641/3281/23 та № 641/6552/24 співпадають та є тотожними. Ураховуючи те, що набрало законної сили рішення у справі № 641/3281/23, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідач вважає, що наявні підстави для закриття провадження у цій справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України. Також відповідач вказує, що розпорядником персональних даних, які вносяться до Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я є Національна служба здоров`я України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Діяльність НСЗУ спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я. Відповідно до п.1. ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»: Пацієнти зобов`язані надавати відповідному надавачу медичних послуг достовірну інформацію та документи, необхідні для отримання медичних послуг, медичних виробів та лікарських засобів. Тобто, всі некомерційні підприємства уклали Договір з НСЗУ. Однією із умов договору, як вже зазначалося у відповіді позивачу, є своєчасне внесення достовірної інформації в електронну систему охорони здоров`я. Отже, у разі виникнення питань щодо обробки персональних даних позивача, обсяг та перелік їх надання до Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я належним відповідачем є саме Національна служба здоров`я України. При цьому, заявлені [PERSON] вимоги спрямовані на майбутнє, оскільки подання Декларації позивачем не здійснювалось, а тому права позивача не були порушені і позов задоволенню не підлягає. Відповідачем - Національної служби здоров`я України також до суду надано відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки пацієнт може обрати будь-якого лікаря, який надає ПМД, та подати Декларацію за відсутності РНОКПП. Особливості ведення Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я, перелік відомостей, що вносяться до Реєстру, та права доступу до них визначаються Порядком ведення Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.11.2020 № 2755, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2021 за № 44/35666. Цей Порядок є обов`язковим для закладів охорони здоров`я та фізичних осіб -підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Реєстру пацієнтів, Реєстр ведеться в центральній базі даних системи та формується з відомостей про пацієнта, що внесені до системи відповідно до законодавства та є інформацією з обмеженим доступом. Захист інформації в Реєстрі здійснюється відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах». Таким чином, невнесення запису про пацієнта до Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я прямо суперечить чинному законодавству, альтернативного (не електронного) способу ведення обліку поданих декларацій та отримання медичних послуг за програмою медичних гарантій законодавством не передбачено. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 23 вересня року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Савченко О.О. підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо заперечень з приводи заявлених позовних вимог з підстав, викладених у їх відзиві на позов. Представник відповідача Національної служби здоров`я України Плаксій В.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкові від 17 лютого 2004 року зобов`язано ДПІ Київського району м. Харкова виконати у відношенні [PERSON] вимоги ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів» зі змінами внесеними від 16.07.1999 року, застосувати у відношенні [PERSON] раніше встановлену форму обліку з відміткою в паспорті наявність у нього права здійснювати платежі без ідентифікаційного коду. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про державний реєстр фізичних осіб- платників податків та інших обов`язкових платежів» анульовано інформацію про [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2004 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~06.05.2024 [PERSON] до головного лікаря КНП «Міська поліклініка №19» ХМР подано заяву в порядку Закону України «Про звернення громадян» щодо отримання медичних послуг. \~ \~ \~ \~Згідно листа від 23.05.2024 за № 01-145 КНП «Міська поліклініка № 19» ХМР позивачу [PERSON] роз`яснені умови укладання декларації з сімейним лікарем. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~ \~ \~ \~Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Відповідно до пункту 2 Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101 НСЗУ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. \~ \~ \~ \~Основи законодавства України про охорону здоров`я визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 35-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» первинна медична допомога - це медична допомога, що передбачає надання консультації, проведення діагностики та лікування найбільш поширених хвороб, травм, отруєнь, патологічних, фізіологічних (під час вагітності) станів, здійснення профілактичних заходів; направлення відповідно до медичних показань пацієнта, який не потребує екстреної медичної допомоги, для надання йому спеціалізованої медичної допомоги; надання невідкладної медичної допомоги у разі розладу фізичного чи психічного здоров`я пацієнта, який не потребує екстреної, спеціалізованої медичної допомоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини п`ятої статті 35-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» первинна медична допомога надається безоплатно в закладах охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, з якими головний розпорядник бюджетних коштів уклав договір про медичне обслуговування населення. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 19.10.2017 № 2168-VIII пацієнт (його законний представник) реалізує своє право на вибір лікаря шляхом подання надавачу медичних послуг декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. \~ \~ \~ \~Надавачам медичних послуг забороняється відмовляти у прийнятті декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та веденні пацієнта, зокрема, на підставі наявності у пацієнта хронічного захворювання, його віку, статі, соціального статусу, матеріального становища, зареєстрованого місця проживання тощо, крім випадків, передбачених законодавством. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 19.10.2017 № 2168-VIII форма декларації та порядок вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Процедуру вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі - ПМД), пацієнтом (його законним представником) регулює Порядок вибору лікаря, який надає первинну медичну допомогу, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.03.2018 № 503, (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 січня 2023 № 16), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2023 за № 326/39382 (далі Порядок). Цей Порядок є обов`язковим для виконання надавачами медичних послуг, які надають медичні послуги, пов`язані з ПМД за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (далі - надавач первинної медичної допомоги), та пацієнтами (їх законними представниками) при поданні декларації про вибір лікаря, який надає ПМД, таким надавачам первинної медичної допомоги. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини третьої розділу І Порядку декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (далі Декларація), - документ, що підтверджує реалізацію права пацієнта (його законного представника) на вибір лікаря, який надає ПМД, за умови його подання у встановленому цим нормативно-правовим актом порядку. Частиною третьою розділу ІІІ Порядку визначено порядок подання Декларації: 1) пацієнт (його законний представник) надає уповноваженій особі або безпосередньо обраному лікарю, який надає ПМД: документ, що засвідчує реєстрацію пацієнта в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків за наявності (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття РНОКПП та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), та один з таких документів, що посвідчують особу: паспорт громадянина України; тимчасове посвідчення громадянина України; свідоцтво про народження (для осіб, які не досягли 14-річного віку) або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави, легалізований у встановленому законодавством порядку; посвідка на постійне проживання в Україні; посвідчення біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; 2) законний представник пацієнта додатково подає документи, що посвідчують його особу та повноваження законного представника відповідно до законодавства України; 3) на підставі документів та інформації, наданих пацієнтом (його законним представником), уповноважена особа або лікар, який надає ПМД, здійснює пошук запису про пацієнта в Реєстрі пацієнтів центральної бази даних системи. У разі відсутності запису про такого пацієнта надавачем первинної медичної допомоги забезпечується його невідкладна реєстрація відповідно до Порядку ведення Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 листопада 2020 року № 2755, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2021 року за № 44/35666; 4) у разі наявності запису про такого пацієнта в Реєстрі пацієнтів центральної бази даних системи уповноважена особа або лікар, який надає ПМД, вносить інформацію про Декларацію до Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, центральної бази даних системи відповідно до Порядку ведення Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 січня 2023 року № 16, та роздруковує Декларацію, заповнену за формою, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 503, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 21 березня 2018 року за № 347/31799 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 січня 2023 року № 16). Пацієнт (його законний представник) перевіряє інформацію, що міститься в Декларації, та у разі виявлення помилок повідомляє про це особу, яка створювала запит на реєстрацію, для внесення необхідних змін до відповідних реєстрів системи, створення нового запиту на реєстрацію із виправленими помилками та формування нової Декларації. Особа, яка створювала запит на реєстрацію, повідомляє пацієнта (його законного представника) про його права відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» та про мету збирання та обробки його персональних даних, зазначених у Декларації; 5) Декларація вважається поданою з дотриманням зазначених умов у такій послідовності: проставлення підпису пацієнтом (його законним представником) на двох примірниках роздрукованої Декларації, яким підтверджується правильність наданої ним інформації, зазначеної в Декларації, а також надання згоди на доступ до відомостей про нього, що містяться в системі, обраному лікарю, який надає ПМД, а також іншим лікарям за його направленням у межах, необхідних для надання медичних послуг такими лікарями; завершення процедури внесення інформації про Декларацію до Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, центральної бази даних системи відповідно до Порядку ведення Реєстру декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Міністерства охорони здоров`я України від 04 січня 2023 року № 16; 6) один примірник Декларації залишається у пацієнта (його законного представника), інший - у надавача первинної медичної допомоги, який має зберігатися протягом трьох років з дня припинення дії такої Декларації. Надавачам первинної медичної допомоги забороняється відмовляти у прийнятті Декларації, в тому числі на підставі наявності у пацієнта хронічного захворювання, його віку, статі, соціального статусу, раси, кольору шкіри, етнічного походження, політичних, релігійних та інших переконань, матеріального становища, сімейного стану, місця проживання/перебування, мовних та інших ознак, крім випадків досягнення оптимального обсягу практики ПМД для відповідного лікаря, який надає ПМД, визначеного Порядком надання ПМД. Отже, пацієнт може обрати будь-якого лікаря, який надає ПМД, та подати Декларацію за відсутності РНОКПП. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» електронна система охорони здоров`я інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує автоматизацію ведення обліку медичних послуг та управління інформацією про охорону здоров`я, у тому числі медичною інформацією, шляхом створення, розміщення, оприлюднення та обміну інформацією, даними і документами в електронному вигляді, до складу якої входять центральна база даних та електронні медичні інформаційні системи, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією, даними та документами через відкритий програмний інтерфейс (API). Відповідно до частини першої статті 24-2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» Порядок функціонування електронної системи охорони здоров`я затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог законодавства України щодо захисту персональних даних. Захист інформації в електронній системі охорони здоров`я здійснюється у встановленому законодавством порядку. Метою функціонування електронної системи охорони здоров`я є забезпечення виконання завдань та функцій у сфері охорони здоров`я, визначених відповідно до закону. Порядок функціонування електронної системи охорони здоров`я та її компонентів, реєстрації користувачів, внесення та обміну інформацією і документами в електронній системі охорони здоров`я відповідно до Закону України Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 411 (далі Порядок № 411). Відповідно до пункту 7 Порядку № 411 завданням електронної системи охорони здоров`я є забезпечення створення можливостей використання пацієнтами електронних сервісів для реалізації їх прав, зокрема за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (далі - програма медичних гарантій), автоматизація ведення обліку медичних послуг і управління медичною інформацією (зокрема про обов`язкові медичні огляди, які проводяться відповідно до законодавства), запровадження електронного документообігу у сфері медичного обслуговування населення, забезпечення даними, необхідними для розроблення програми медичних гарантій, управління охороною здоров`я та формування статистичної інформації у сфері охорони здоров`я. Відповідно до абзацу першого пункту 23 Порядку № 411 персональні дані у центральній базі даних можуть оброблятися у цілях охорони здоров`я, встановлення медичного діагнозу, забезпечення лікування або надання медичних послуг, функціонування електронної системи охорони здоров`я. Персональні дані, що стосуються здоров`я, можуть оброблятися за умови, що вони обробляються медичним працівником або іншою особою закладу охорони здоров`я чи фізичною особою - підприємцем, яка одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та її працівниками, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних та поширюється дія законодавства про лікарську таємницю, працівниками НСЗУ, на яких покладено обов`язки щодо забезпечення захисту персональних даних. Особливості ведення Реєстру пацієнтів (далі - Реєстр) в електронній системі охорони здоров`я (далі - система), перелік відомостей, що вносяться до Реєстру, та права доступу до них визначаються Порядком ведення Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.11.2020 № 2755, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2021 за № 44/35666. Цей Порядок є обов`язковим для закладів охорони здоров`я та фізичних осіб-підприємців, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики (далі - суб`єкт господарювання). Відповідно до пункту 5 Порядку ведення Реєстру пацієнтів, Реєстр ведеться в центральній базі даних системи та формується з відомостей про пацієнта, що внесені до системи відповідно до законодавства та є інформацією з обмеженим доступом. Захист інформації в Реєстрі здійснюється відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах». Таким чином, невнесення запису про пацієнта до Реєстру пацієнтів в електронній системі охорони здоров`я прямо суперечить чинному законодавству, альтернативного (не електронного) способу ведення обліку поданих декларацій та отримання медичних послуг за програмою медичних гарантій законодавством не передбачено. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Так, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його порушеного права чи законного інтересу з боку як Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №19» Харківської міської ради, так і Національної служби здоров`я України, його вимоги заявлені на майбутнє, ґрунтуються лише на припущеннях, заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed