Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

ТОВ «Він фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 745583, відповідно до умов якого відповідачу було видано кредит в сумі 4900, 00 гривень строком на 30 днів. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (ТОВ «Він Фінанс) було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого, а також умов додаткової угоди № 24 до цього договору від 21.08.2019, ТОВ «Авентус Україна» відступило права грошової вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачем, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 22996,51 гривень. з яких: 17571,40 гривень\~сума заборгованості за кредитом; 3842,24 гривень\~сума інфляційних втрат; 1582,87 гривень\~3 % річних. Також позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 16.06.2025 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові сформовано вимогу про розгляд справи у відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог, проти заочного розгляду не заперечує . Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.1 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 745583, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу позику в сумі 4900, 00 гривень строком на 30 днів шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом. Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату на умовах, визначених цим договором. Зважаючи на те, що вищевказаний договір факторингу було укладено до укладення договору позики, заборгованість за яким, є предметом спору, судом прийнято до уваги, що за цим договором факторингу право вимоги означає права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 21.08.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» була укладена додаткова угода № 24 до вищевказаного договору факторингу, якою сторони погодили викласти п. 3.1.1 і п. 3.1.2 в новій редакції, залишивши інші положення договору без змін. У відповідності до п. 4.1. вищевказаного договору факторингу право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в день підписання ними відвідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. На виконання вищевказаних умов договору факторингу 21.05.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було підписано відповідний Реєстр прав вимог, у відповідності до якого вбачається відступлення ТОВ «Авентус Україна» ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зокрема до боржника за кредитним договором № 745583. Як вбачається із довідки № 84/25-АГ, виданої 03.04.2025 ТОВ «Авентус Україна», остання підтверджує здійснення ТОВ «Він Фінанс» (до зміни найменування - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») розрахунків за відступлення права вимоги до позичальників ТОВ «Авентус Україна» на підстав вищевказаного договору факторингу з усіма додатковими угодами до нього. Судом встановлено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб\~підприємців та громадських формувань, що позивач змінив назву (найменування) з «Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» 25.07.2024. При цьому, організаційно-правова форма даної юридичної особи і її ідентифікаційний код\~«38750239» залишились незмінними. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 28.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредит № 745583 в електронній формі, який було підписано з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором А500513. При укладенні кредитного договору відповідач сам надав відомості, які його ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, місце роботи, номер телефону, картку. Саме на вказаний ним номер телефону позивачем було направлено одноразовий ідентифікатор, яким відповідач скористався, ввівши у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписавши договір. Отже, факт укладення договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредит № 745583 від 28.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] підтверджується достатніми та належними доказами. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Отже судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір укладено між фінансовою установою та відповідачем в електронній формі. Відповідно до ст. 638 ЦК України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належнійформі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною 1\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.\~Якщо договором\~встановлений обов`язок\~позичальника повернути\~позику частинами\~(зрозстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Як видно\~з матеріалів\~справи,\~відповідач користувався\~кредитними коштами,\~щопідтверджується розрахунками заборгованості, що містять дані про залишок заборгованості за наданими кредитами (тілом кредиту), суми нарахованих відсотків, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку із чим має заборгованість перед позивачем, який відповідно до договорів про відступлення права вимоги набув право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до ст.\~512,\~514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України,\~передбачено,\~що боржник\~зобов`язаний\~здійснитиплатіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №745583 від 28.03.2019 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 22996 грн.51коп., який складається з суми заборгованості 17571,40, суми 3% річних 1582,87 грн., суми інфляційних втрат 3842,24 грн.. Проте вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором №745583 від 28.03.2019 підлягають частковому задоволенню в сумі, встановленій в договорі на період його дії 9874,83 грн., оскільки відповідно до п.1.2. договору строк позики складає 30 днів (4900,00 грн. основний борг + 2646,00грн. (1,80%х30днів) відсотків+3% річних678,79 грн.(3%:365 днів х 0,62 грн. Х 1097 днів-період прострочення грошового зобов`язання) +інфляційні збитки1650,04 грн.( 7546 х 1,21866444-7546=1650,04). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу , не зазначаючи їх розміру. Судом встановлено, що 22.03.2024 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» в особі\~адвоката Міньковської\~Анастасії Володимирівни\~укладено договір\~про надання\~правової\~допомоги №33.\~Також,\~в матеріалах\~справи міститься\~акт про\~підтвердження факту\~надання правничої\~(правової)\~допомоги адвокатом\~(виконання\~робіт,\~надання послуг)\~від 30.05.2025\~на суму\~5000\~грн.,\~детальний опис\~робіт,\~додаткова угода\~до договору\~№33\~від 22.03.2025\~про надання\~правової допомоги.\~Проте,\~згідно п.7.2\~договору,\~він укладений\~строком до\~14.02.2025,\~позовна заява\~подана поза\~межами строку\~дії договору,\~доказів надання\~послуг в\~межах строку\~дії договору\~суду не\~надано.\~ А тому у суду відсутні підстави для їх відшкодування. Щодо вимоги позивача про поновлення строку позовної давності для подання позову. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2\~ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3\~ст. 264 ЦК України). Відповідно до п.19\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України\~«Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України,\~Указом Президента України № 64/2022\~введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Таким чином, позовну заяву подано в межах позовної давності.\~А отже підстав для поновлення строку позовної давності для подання позову у даній справі немає. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог - позов підлягає задоволенню у процентному відношенні на 42,94 %, а тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1040,18 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial