Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування якого покликається на те, що вона [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] в період із 14.02.2014 рік по 24.03.2017 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину:сина [PERSON] , [INFO] , який з дня свого народження постійно проживав разом зі нею та перебував повному його утриманні та вихованні. Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 березня 2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, шлюб між ними було розірвано, дитину залишено проживати з нею та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 14.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Їх син [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства має тяжке захворювання, постійно хворіє, переніс декілька складних операцій та в подальшому його лікування потребує значних коштів. Позивач на даний час ніде не працює, отримує соціальну допомогу на утримання дитини інваліда в розмірі 3 250 грн. 70 коп., якої не достатньо для належного утримання сина. Окрім цього, вона на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. У зв`язку із збільшенням вартості товарів, продуктів харчування, лікування, розвитком їх сина, придбанням одягу, навчальних матеріалів, збільшилися і витрати на утримання їх сина. Відповідач повністю не виконує батьківські обов`язки щодо утримання дитини, не приймає участі у його вихованні. Враховуючи вищевикладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати на її користь з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Клопотання, процесуальні дії у справі. 22 вересня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судова повістка була надіслана особі за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Як вбачається із повідомлення про отримання рекомендованого поштового відправлення, яким відповідачу надсилалась судова повістка (поштове відправлення №0610282562696), адресат відсутній за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання. Зі згоди позивача, що викладена у позовній заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого 28 січня 2016 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.03.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] до досягнення дитиною чотирнадцяти років. Стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 14.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] , згідно виконавчого листа №565/237/17 від 29.03.2017р. заборгованість зі сплати аліментів станом 29.07.2025 року становить 1576,18 грн. [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, має тяжке захворювання вроджена вада деформації стопи. Гемімелія з анатомічним вродження гомілки (Q66). (Рішення лікарсько-консультативної комісії №259 від 02.08.2019 року КНП «Вараський центр первісної медичної допомоги» Вараської міської ради; медичний висновок №18 від 21.12.2021 про дитину інваліда віком до 18 років, корінець медичного заключення №18 від 22.12.2021 року про дитину-інваліда віком до 18 років, видані дитині [PERSON] , [INFO] ). Згідно свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] виданого 29 травня 2021 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу подружжю присвоєні прізвища « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] виданого 09 листопада 2021 року, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст.180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Крім того, у відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved