Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

24.07.2023\~позивач звернулась\~до відповідача\~з вказаним\~позовом,\~в якому\~просила суд\~стягнути з\~нього неустойку\~(пеню)\~за прострочення\~сплати аліментів\~в сумі\~123987\~грн. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . За рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій від 11.05.2021 та 29.11.2021 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання їхнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частки усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 04.03.2021 і до досягнення ним 23 років або припинення навчання, тобто по 30.06.2024, які він у повному обсязі не виконує, в результаті чого за період 04.03.2021 по квітень 2023 року у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 123989,06\~грн. Зазначила, що за цей період відповідач взагалі жодного разу не сплатив аліменти на утримання своєї дитини, хоча був працевлаштований по 11.07.2023. Тобто, відповідач, будучи обізнаним про обов`язок щодо сплати аліментів та маючи можливість його виконувати, не вчиняв ніяких дій для виплати аліментів на утримання сина, що свідчить про його свідоме ухилення від виконання свого обов`язку по сплаті аліментів (том 1 а.с. 1-4). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.01.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (том 1 а.с. 38). 31.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2021 з нього було стягнуто аліменти на користь сина на його утримання до досягнення ним 23 років. При цьому про постанову Харківського апеляційного суду Харківської області від 29.11.2021 щодо зміни стягувача аліментів з сина на його матір йому стало відомо тільки зараз з цього позову. Зазначив, що в телефонному режимі апеляційний суд повідомляв йому, що їхня постанова прийде на його адресу, однак вона йому не надходила за зареєстрованим місцем проживання. Про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду він також дізнався вперше, оскільки жодних повідомлень з боку виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження він не отримував. З моменту повномасштабного вторгнення РФ до України єдиним шляхом стягнення аліментів є добровільна їх сплата на розрахунковий рахунок стягувача, про що його також не було повідомлено належним чином. Тому, щоб уникнути заборгованості по аліментам, він їх направляв сину. Після повномасштабного вторгнення та окупації м. Балаклія можливості з`ясувати хід виконання рішення суду не було, так як не було доступу до державних установ. До липня 2022 року він працював у м. Київ і жодним чином не ухилявся від сплати аліментів, ніяких виконавчих листів за місцем його роботи не надходило. В зв`язку з необхідністю вивезення своєї сім`ї у більш безпечне місце він вимушений був звільнитися, після чого більше не зміг знайти роботу. Однак аліменти він не перестав перераховувати. Коли його картки заблокували, він перераховував аліменти через своїх батьків за його дорученням через термінал ПриватБанку, де не було можливості ввести призначення платежу, бо автомати були старого зразка. Вказані перерахування його батьків були систематичними та перераховувались саме, як аліменти, бо син мав гідну заробітну плату, щоб себе забезпечувати. Не погодився з розрахунком заборгованості, оскільки на сьогодні ним було сплачено всю суму в розмірі 159679,15 грн та є навіть переплата. Тому вважає, що він не ухилявся від сплати аліментів, а навпаки перераховував сину аліменти, про що свідчать відповідні квитанції. Крім того позивачем навмисно було приховано відповідь поліції з його поясненнями про те, що батько опікується сином і сплачує йому аліменти. Пояснив, що з моменту вступу до вищого навчального закладу син проживав у їхній квартирі у м. Харків, тоді як позивач зареєстрована та проживає в іншому місці. До того ж їх з позивачем син працює з моменту переїзду до м. Харків, є приватним підприємцем, відокремлений від своєї матері, є самостійним та має право розпоряджатися власними коштами на власний розсуд, як повнолітня особа. Зазначив, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів, але якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, то на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність (том 1 а.с. 42-49). 05.02.2024 від представника позивача адвоката Зінов`євої А.Ю. надійшла відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позов у повному обсязі. Не погодилась з викладеними у відзиві аргументами щодо необізнаності відповідача про постанову Харківського апеляційного суду, оскільки ним не надано жодних належних доказів цьому. Так, саме відповідачем було подано апеляційну скаргу на рішення суду, тобто йому було відомо про розгляд справи в суді апеляційної інстанції та він повинен був слідкувати за перебігом її розгляду. Зазначила, що в матеріалах виконавчого провадження міститься підтвердження направлення відповідачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження 10.01.2022. Крім того, 17.05.2023 було здійснено перерахування аліментів через Балаклійський ВДВС, яке було здійснено до подачі цієї позовної заяви, що свідчить про обізнаність відповідача про відкрите виконавче провадження та обов`язок щодо сплати аліментів. Однак після цього до цього часу відповідачем більше не сплачувалися аліменти, що свідчить про ухилення від їх сплати. 08.08.2022 державним виконавцем у цьому виконавчому провадженні виносилась постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, отже Балаклійський ВДВС відновив свою роботу та відповідач мав змогу звернутися до державного виконавця. До того ж відповідач не сплачував аліменти і до окупації м. Балаклія. Зазначення відповідачем у відзиві про блокування його карток спростовує його доводи про необізнаність про виконавче провадження. Додані позивачем копії квитанцій не можуть бути належними доказами сплати ним аліментів, оскільки отримувачем коштів не є стягувач [PERSON] , а платниками за частинами квитанцій є треті особи, а не позивач, та квитанції не містять посилання на рішення суду, виконавчий документ або статтю СК України. Посилалась на те, що квартира, в якій проживав син сторін, належить позивачу, яка сплачує щодо неї платежі, нараховані за комунальні послуги. Твердження про проживання позивача в іншому місці не відповідають дійсності. Позивач самостійно несе витрати на навчання сина. Вказала, що син сторін дійсно був зареєстрований як ФОП, однак даних щодо наявності в нього доходу від підприємницької діяльності відповідачем не надано. Відповідач ухиляється від обов`язку по сплаті аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження з 10.01.2022, а аліменти нараховуються з 04.03.2021, що передує введенню на території України воєнного стану. Долучені до відзиву письмові пояснення [PERSON] вважає недопустимим доказом, оскільки порушується принцип безпосередності дослідження доказів судом (том 1 а.с. 91-93). 20.02.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просив подовжити строк для відповідей у зв`язку з неможливістю своєчасно отримувати кореспонденцію через тимчасове не проживання за місцем реєстрації, у задоволені позовних вимог просив відмовити. Посилався на те, що постанова апеляційного суду про стягнення аліментів на користь позивача була проголошена без участі сторін і повинна була бути направлена їм. Оприлюднення судового рішення в ЄДРСР не скасовує такого обов`язку. Зазначив, що був необізнаний про існування постанови про відкриття виконавчого провадження, тому був позбавлений права виконувати судове рішення належним чином. Тим більш у той період він працював у м. Київ та не міг отримати будь-яке процесуальне повідомлення за зареєстрованою адресою місця проживання. Тобто він не був належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішень і таких доказів суду не надано. При цьому позивач, яка працює у філії того ж підприємства, де працював відповідач, могла власноруч надати виконавчий лист до установи та повідомити про це виконавчу службу. Вказав, що про списання з його рахунку 10.05.2023 суми коштів в рахунок погашення аліментів дізнався лише, коли позивач звернулась з цим позовом до суду. До цього вважав цю суму стягнену на виконання іншого виконавчого листа. Стверджує, що здійснював сплату аліментів після 17.05.2023, навіть була переплата. В зв`язку з тим, що він є переміщеною особою, не працює, сплачувати аліменти він міг тільки на збережені та сімейні кошти (знаходиться у новому шлюбі та має неповнолітню дитину). Посилався на те, що виконання рішення про стягнення аліментів у примусовому порядку було неможливе у зв`язку з тим, що доступ до АСВП та ЄРПВ у період воєнного стану не працював до 11.09.2022. Зазначив, що позивач не може фізично проживати з сином в м. Харків та працювати в іншому місці, тому вона завжди проживала в с-щі Донець і ніколи до м.\~Харків не переїжджала. При цьому вона розпоряджалась їхнім сумісним майном квартирою у м. Харків, здавала її в оренду, отримувала за це кошти, тому відповідно несла витрати по її утриманню. Договір про надання освітніх послуг їхньому сину було укладено з ним, позивач сплачувала за навчання сина, бо це було єдиною підставою для стягнення аліментів. Звернув увагу, що він сплачував аліменти на утримання сина до 18 років, заборгованості по яким не мав. Також оплачував навчання і потім надсилав грошові кошти синові для оплати навчання. При цьому син живе на своєму забезпечені, відповідно до декларації про доходи від 09.02.2024 отримав дохід більше мільйона гривень. Вважав безпідставним твердження сторони позивача про його ухилення від обв`язку сплати аліментів при наявності доданих квитанцій на суму 159679,15 грн (том 1 а.с.\~115-123). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.03.2024 [PERSON] , сина сторін, було залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача (том 1 а.с. 173, 180). 04.04.2024 до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву третьої особи [PERSON] , справжність підпису якого на поясненнях 29.03.2024 було засвідчено приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області, у присутності якого було зроблено підпис. У поясненнях вказав, що з позовними вимогами позивача не згоден, оскільки саме батько є замовником його навчання у вищому навчальному закладі, був ініціатором цього, оплачував навчання до звернення його матері до суду з цим позовом. З початку його навчання проживає у м. Харків, окремо від батьків, оскільки навчається там з 2020 року та працює, а матір проживає в с-щі Донець Балаклійського району Харківської області. За вказаний період з 04.03.2021 він систематично отримував від батька аліменти, які були призначені йому відповідно до рішення суду від 11.05.2021, інших зобов`язань між ним та його батьком не існує. Він неодноразово повідомляв матір про сплату йому батьком аліментів, які він використовує на навчання та свої власні потреби, просив прийняти це до відома. Також він отримував аліменти від своїх бабусі та дідуся за дорученням батька та з його коштів, які він залишив батькам, коли переїздив у інше місце проживання. Грошові кошти були перераховані на його карткові рахунки, він ними розпоряджався на власний розсуд та за власним бажанням та на свої потреби, як повнолітня особа, оскільки аліменти є безпосередньо його власністю (том 1 а.с. 192-193, 194-195). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 08.10.2024 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №\~610/1912/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області, третя особа: [PERSON] , про звільнення від сплати заборгованості по аліментах (том 2 а.с. 9). Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 05.03.2025 провадження у справі було поновлено (том 2 а.с. 37). 18.02.2025 представником позивача - адвокатом Зінов`євою А.Ю. подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 54764,34 грн, розрахованої на підставі повторного розрахунку державного виконавця, зробленого з врахуванням рішення суду від 10.10.2024 (том 2 а.с. 22-24), яку ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 15.04.2025 було прийнято до розгляду, поновивши представнику позивача пропущений строк на її подання (том 2 а.с. 117-118). 31.03.2025 відповідачем подано заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, в якому просив відмовити у позові, оскільки його вина у виникненні заборгованості відсутня, а також відсутня фактична заборгованість по аліментам, ним не було порушено зобов`язання щодо сплати аліментів на користь власника грошових коштів (том 2 а.с. 64-71). 18.03.2025 третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача, подано відзив на позов, в якому посилався на те, що за рішенням суду від 10.10.2024 в рахунок сплати аліментів судом була визнана сума 165529,16 грн при наявності ніби то боргу станом на 01.07.2024 у розмірі 152278,82 грн. Підтвердив, що відповідно до доданих у справі № 610/1912/24 квитанцій він отримав від батька аліменти на суму 228574,31 грн на виконання рішення суду від 11.05.2021 (том 2 а.с. 46-48). 14.04.2025 від представника позивача - адвокат Зінов`євої А.Ю. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких повідомила, що ухвалою Балаклійського районного суду Харківського районного суду Харківської області від 22.05.2024, яку було залишено без змін апеляційним судом, у задоволенні скарги [PERSON] було відмовлено. Таким чином, вказаним судовим рішенням встановлено, що державний виконавець діяв у відповідності до закону, в межах повноважень і права [PERSON] не були порушені. Зазначене свідчить про обізнаність відповідача про відкриття виконавчого провадження та його обов`язок сплачувати аліменти в належному розмірі та у встановлений строк, що свідчить про наявність його вини у виникненні заборгованості. Однак навіть після звільнення відповідача за рішенням суду від сплати аліментів у сумі 165529,16 грн заборгованість по аліментам станом на дату подачі позову 03.07.2023 за період з березня 2021 року по квітень 2023 року становила 54764,34 грн (том 2 а.с. 85-86). 16.04.2025 представник позивача - адвокат Зінов`єва А.Ю. надала суду копію свідоцтва про зміну імені від 25.02.2025, згідно з яким позивач [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ", та просила врахувати вказану обставину під час розгляду справи та винесенні рішення (том 2 а.с. 119, 120). У клопотанні позивача про витребування доказів у виді інформації про знаходження на обліку відповідача, як безробітного, за період з 04.03.2021 по 03.07.2023, коли виникла заборгованість по аліментам, та інформації про його доходи, отримані у вищевказаний період, у судовому засіданні 07.03.2024 було відмовлено, оскільки воно є необґрунтованим. Представник позивач просила визнати обов`язковою явку третьої особи (том 1 а.с.\~205). У судовому засіданні 04.07.2024 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання та ухвалено провести розгляд справи за його відсутності, його право на участь у судовому засіданні було забезпечено, він висловив свою волю про неучасть, надав письмові пояснення, що є його правом. У судовому засіданні 04.07.2024 на клопотання представника позивача суд постановив ухвалу запитати у третьої особи його згоду на допит у якості свідка, однак на запит суду відповіді від третьої особи до суду так і не надійшло (том 1 а.с. 226, 227). 11.06.2025 та 12.06.2025 представник відповідача просила залишити без розгляду її клопотання про витребування документів з Балаклійського ВДВС та Харківського апеляційного суду, а також про перехід розгляду справи на загальне провадження, оскільки вони на даний час є неактуальними, тобто фактично вона відмовилась від своїх клопотань (том\~2 а.с. 140-141, 145-146). Представник позивача - адвокат Зінов`єва А.Ю. просила справу розглянути за її та позивача відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити (том 2 а.с. 176-177). Представник відповідача адвокат Дідурик Л.І. просила справу розглянути за її та відповідача відсутності, проти задоволення позову заперечувала з вказаних у їхніх запереченнях підстав (том 2 а.с. 145-146). Третя особа про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем проживання (перебування), однак на пошту за отриманням судової повістки та в судове засідання не з`явився (а.с.\~174-175), причини неявки суду не повідомив, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги вважав такими, що не підлягають задоволенню (том 1 а.с. 192, том 2 а.с.\~46-48). Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 76). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 березня 2021 року і до закінчення сином навчання, тобто по 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення ним 23 років (том 1 а.с. 7-9). Постановою Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11.05.2021 змінено в частині визначення стягувача аліментів. Викладено абзац другий рішення в наступній редакції: « Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 березня 2021 року і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання, тобто по 30 червня 2024 року» (том 1 а.с. 10-25, 98-101). За постановою державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) 10.01.2022 відкрито виконавче провадження № 68084680 на підставі виконавчого листа №\~610/588/21, виданого 22.12.2021 Балаклійським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 березня 2021 року і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання, тобто по 30 червня 2024 року (том 1 а.с. 26-27). Згідно з супровідним листом вказану постанову 10.01.2022 було направлено боржнику та стягувачу (том 1 а.с. 102). За постановою державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) 08.08.2022 у вказаному виконавчому провадженні було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (том 1 а.с. 104). З відповіді ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 21.10.2022 вбачається, що під час перевірки за зверненням [PERSON] було встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу ухиляється від сплати аліментів на сина [PERSON] згідно з рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 10.12.2021, розмір заборгованості складає 36185,26 грн. Опитати [PERSON] не виявилось можливим, оскільки на вказані телефонні номери він не відповідає (том 1 а.с. 28). 17.05.2023 на картку позивача було зараховано грошові кошти в сумі 4540 грн та 2375,09\~грн з коментарем: Балаклійський ВДВС, стягнення коштів з [PERSON] , що вбачається з наданого скріншоту з телефону позивача (том 1 а.с. 103). Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.08.2011, витягу з Державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію прав власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (том 1 а.с. 105, 106). З квитанцій від 30.03.2023, 28.07.2023, 28.12.2023, 29.01.2024, платіжних інструкцій від 14.12.2021 та 31.03.2020 вбачається, що позивач сплачувала комунальні послуги за вищевказану квартиру (том 1 а.с. 107-111). Також позивач сплачувала кошти за навчання сина [PERSON] у ХНЕУ ім.\~С.\~Кузнеця, що підтверджується квитанціями від 09.02.2021, 07.09.2021, 09.02.2022, 05.09.2022, 30.08.2023 (том 1 а.с. 111-113). За правилами ст.\~195\~СК України та ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Разом з позовною заявою стороною позивача було надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником [PERSON] від 05.05.2023, яка станом на 01.05.2023 становить 123989,06 грн. Розмір заборгованості по аліментам нараховувався державним виконавцем з урахуванням вимог СК України відповідно до довідки про доходи боржника, що була надана бухгалтерією підприємства ТОВ "НВП "DATAGEO" за період з 04.03.2021 по 10.12.2021, відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виходячи з середньомісячної заробітної плати для Балаклійського району за періоди з 11.12.2021 по 12.01.2022, з 12.07.2022 по 01.05.2023, відповідно до довідки про доходи, наданої бухгалтерією підприємства АТ "Укргазвидобування" за період з 13.01.2022 по 11.07.2022. За цим розрахунком аліменти боржником взагалі не сплачувались (том 1 а.с. 29-30). Згідно з довідкою Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 09.03.2022 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають в [ADDRESS] (том 1 а.с. 124). За договором найму (оренди) нерухомого майна від 10.01.2022 [PERSON] винаймає двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 133-134). Згідно з інформацією з Пенсійного фонду України про трудовий та страховий стаж [PERSON] , зокрема, за 2021 рік та за 2022 рік він становить 0 днів (том 1 а.с. 72). З довідки ТОВ "НВП "DATAGEO" від 10.12.2021 вбачається, що [PERSON] дійсно працював у товаристві з 15.04.2016 за основним місцем роботи та займав посаду директора, заробітна плата за період з 04.03.2021 по 10.12.2021 склала 66832,81 грн, аліменти з заробітної плати не утримувались (том 1 а.с. 78). З довідки АТ "Укргазвидобування" від 23.11.2022 вбачається, що [PERSON] працював у товаристві з 13.01.2022 по 11.07.2022 за основним місцем роботи та займав посаду менеджера проектів, загальна сума доходу за період з 13.01.2022 по 11.07.2022 склала 550849,19 грн, аліменти з заробітної плати не утримувались (том 1 а.с. 79). З трудової книжки [NUMBER] , заповненої 25.06.1997 на [PERSON] , вбачається, що він з 01.06.2016 до 10.12.2021 працював на посаді директора ТОВ "НВП "DATAGEO", звідки був звільнений за власним бажанням, а з 13.01.2022 по 11.07.2022 працював на посаді менеджера проектів відділу аналізу ефективності геолого-технологічних заходів департаменту моніторингу та планування геолого-технологічних заходів в АТ "Укргазвидобування", звідки також був звільнений за власним бажанням (том 1 а.с. 126-127). Відповідно до довідки від 30.09.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 77, 80, 199). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.01.2024 вбачається, що [PERSON] був зареєстрований як ФОП з 25.01.2023 до 29.12.2023 (том 1 а.с. 83-85). З податкової декларації платника єдиного податку ФОП [PERSON] за 2023 рік вбачається, що він отримував дохід від здійснення господарської діяльності (том 1 а.с. 128, 129-132). За договором про надання освітніх послуг, укладеного між ХНЕУ та [PERSON] , освітній заклад взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання [PERSON] освітньої послуги, а саме одержання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми навчання факультету економічної інформатики спеціальності кібербезпека протягом 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024 навчальних років (том 1 а.с. 141-142, 198, 200). Відповідно до квитанції від 27.08.2020 позивачем [PERSON] було сплачено 9835,50 грн на рахунок ХНЕУ ім. С. Кузнеця за навчання [PERSON] за 1-й курс 1-й семестр (том 1 а.с. 125). Відповідач у відзиві зазначив, що він сплачував аліменти на користь сина [PERSON] , на підтвердження чого надав копії квитанцій та виписки з банківського рахунку на загальну суму 227629,42 грн.: платіжну інструкцію від 19 грудня 2021 року на суму 1507,54 грн; довідку про перерахунок коштів від 21.04.2023 про сплату 06 квітня 2022 року на суму 1500\~грн; платіжну інструкцію від 21 квітня 2022 року на 21000 грн; довідку про перерахунок коштів від 21.04.2023 про сплату 24 квітня 2022 року на суму 1500\~грн; довідку про перерахунок коштів від 21.04.2023 про сплату 02 серпня 2022 року на суму 1500\~грн; платіжну інструкцію від 04 вересня 2022 року на 10050 грн; платіжну інструкцію від 19 грудня 2022 року на суму 5025,13 грн; платіжну інструкцію від 21 грудня 2022 року на суму 19750 грн; платіжну інструкцію від 21 грудня 2022 року на суму 301,51 грн; платіжну інструкцію від 11 січня 2023 року на суму 20050 грн; платіжну інструкцію від 10 лютого 2023 року на суму 2010,05 грн; платіжну інструкцію від 10 лютого 2023 року на суму 3015,08 грн; платіжну інструкцію від 16 лютого 2023 року на 30050 грн; платіжну інструкцію від 27 лютого 2023 року на 10050 грн; платіжну інструкцію від 28 лютого 2023 року на суму 2000 грн; платіжну інструкцію від 03 березня 2023 року на суму 3015,08 грн; платіжну інструкцію від 03 березня 2023 року на суму 5025,13 грн; платіжну інструкцію від 17 грудня 2023 року на 2500 грн; платіжну інструкцію від 17 грудня 2023 року на 1000 грн; платіжну інструкцію від 23 грудня 2023 року на 10000 грн; платіжну інструкцію від 10.05.2023 на 8829,89 грн (том 1 а.с. 50-70). Рішенням Балаклійського\~районного суду\~Харківської області\~від 10.10.2024,\~яке набрало\~законної сили,\~ [PERSON] \~було звільнено\~від сплати\~заборгованості по\~аліментам в\~розмірі 165529,16\~грн,\~які стягуються\~на користь\~ [PERSON] \~на підставі\~виконавчого листа\~№ 610/588/21,\~виданого 22.12.2021\~Балаклійським районним\~судом Харківської\~області на\~підставі рішення\~суду від\~11.05.2021.\~У зобов`язанні Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зарахувати добровільно сплачені аліменти в сумі 226641,98 грн в рахунок погашення заборгованості було відмовлено. В рішенні вказано, що відповідно до платіжної інструкції № Р24А631879378D71757 від 21 грудня 2022 року (на суму 19750 грн), платіжної інструкції № Р24А631834547D06490 від 21 грудня 2022 року (на суму 301,51 грн), довідки про перерахунок коштів від 21.04.2023 (про сплату 02 серпня 2022 року на суму 1500 грн), довідки про перерахунок коштів від 21.04.2023 (про сплату 24 квітня 2022 року на суму 1500 грн), довідки про перерахунок коштів від 21.04.2023 (про сплату 06 квітня 2022 року на суму 1500 грн), платіжної інструкції №\~Р24АР24А1822022760С7823 від 19.12.2022 (на суму 1507,54 грн), платіжної інструкції №\~Р24АР24А891268972D55440 від 27.02.2023 (на суму 10050 грн), платіжної інструкції №\~Р24АР24А845748451D63973 від 16.02.2023 (на суму 30050 грн), платіжної інструкції №\~Р24АР24А909947109D41910 від 03.03.2023 (на суму 3015,08 грн), платіжної інструкції №\~Р24АР24А870570262С33261 від 08.01.2021 (на суму 1005,03 грн), квитанції №\~1605038537221 від 03.06.2024 (на суму 30000 грн), квитанції № 1583172774921 від 09.05.2024 (на суму 500 грн), квитанції № 1583194289421 від 09.05.2024 (на суму 25000 грн), квитанції № 20 від 07.06.2024 (на суму 19800 грн), платіжної інструкції №\~Р24Р24А703869073D81161 (на суму 20050 грн) [PERSON] сплатив на рахунок сина [PERSON] аліменти згідно з рішенням суду\~ № 610/588/21 в сумі 165529,16 грн. Інші копії квитанцій не були прийняті до уваги та розгляду суду у зв`язку з тим, що вказані письмові докази жодного відношення до сплати аліментів не мають, оскільки кошти оплачувались сторонніми особами та не містять відомостей щодо призначення платежів (том\~2 а.с. 19-21, 26-31). Відповідно до ч.\~4 ст.\~82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 18.02.2025 стороною позивача було надано новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником [PERSON] , сформованого 29.11.2024, зробленого державним виконавцем з врахуванням вищевказаного рішення суду від 10.10.2024, яка станом на 01.07.2024 за цим розрахунком відсутня. Розмір заборгованості по аліментам нараховувався державним виконавцем з урахуванням квитанцій про самостійну сплату аліментів, вимог СК України відповідно до довідки про доходи боржника, що була надана бухгалтерією підприємства ТОВ "НВП "DATAGEO", за період з 04.03.2021 по 10.12.2021, відповідно до ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" виходячи з середньомісячної заробітної плати для Балаклійського району за періоди з 11.12.2021 по 12.01.2022, відповідно до довідки про доходи, наданої бухгалтерією підприємства АТ "Укргазвидобування" за період з 13.01.2022 по 11.07.2022, відповідно до ст.\~71 Закону України "Про виконавче провадження" виходячи з середньомісячної заробітної плати для Балаклійського району за періоди з 12.07.2022 по 30.06.2024 (том 2 а.с. 31-32, 102). Відповідачем 21.04.2025 також було надано суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржником [PERSON] , однак сформований він був державним виконавцем 04.06.2024, тобто до ухвалення рішення суду від 10.10.2024. За цим розрахунком заборгованість по аліментам станом на станом на 04.06.2024 становила 152278,82 грн (том 2 а.с. 127-128, 129-130). Відповідно до крайнього розрахунку заборгованості розмір заборгованості по аліментам за період з 04.03.2021 по 30.04.2023, за який позивач просить стягнути пеню, становить 54764,34 грн, яку нараховано державним виконавцем помісячно відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Даних про наявність спору з приводу неправильності нарахування суми заборгованості зі сплати аліментів за останнім розрахунком матеріали справи не містять, стороною відповідача він не спростований, не заперечувався. В разі виникнення спору щодо розмір заборгованості за аліментами сторона відповідача не була позбавлена можливості подати заяву щодо її розрахунку судом у порядку, встановленому законом, але цього не зробила. За ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 22.05.2024, яку постановою Харківського апеляційного суду від 08.10.2024 було залишено без змін, у задоволенні скарги [PERSON] на дії (бездіяльність) державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Колотило В.Г. було відмовлено. У своїй скарзі позивач просив, зокрема, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо прийняття ВП № 68084680 від 10.01.2022 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання ; визнати неправомірними дії чи бездіяльність державного виконавця щодо неналежного повідомлення боржника [PERSON] про відкриття виконавчого провадження та неналежного повідомлення розрахункового рахунку стягувача, відповідно до внесених змін до порядку стягнення в період окупації та воєнний час; скасувати постанову державного виконавця 10.01.2022 про відкриття виконавчого провадження (том 2 а.с. 88-91, 92-93). Відповідно до ч.\~4 ст.\~82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+…(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Строк сплати аліментів, що обчислюється місяцями, закінчується в останній день місяця. Початком строку порушення зобов`язання по сплаті аліментів є перше число наступного місяця. Розрахунок нарахування пені на суму несплачених аліментів здійснюється так: сума заборгованості за кожен місяць, початок періоду заборгованості та кінець періоду заборгованості (визначений позивачем) кількість днів заборгованості за кожний місяць окремо, та пеня за кожний місяць окремо нарахована з моменту виникнення заборгованості (перше число наступного місяця, після зобов`язання боржника сплатити аліменти і до моменту визначеному у позовних вимогах) та складає суму в розмірі 351677,24 гривень з наступного розрахунку, зробленого на підставі крайнього розрахунку заборгованості (том 2 а.с. 31-32, 102) та з врахуванням квитанцій, які були зараховані рішенням суду від 10.10.2024, як сплата аліментів за рішенням суду № 610/588/21 (том\~2 а.с. 19-21, 26-31): 1) 718,11 грн х 1% х 371 день = 2664,19 грн (березень 2021 року); 2) 781,89 грн х 1% х 341 день = 2666,25 грн (квітень 2021 року); 3) 393,59 грн х 1% х 359 днів = 1412,99 грн (квітень 2021 року); 4) 554,33 грн х 1% х 328 днів = 1818,20 грн (травень 2021 року); 5) 552,08 грн х 1% х 298 днів = 1645,20 грн (червень 2021 року); 6) 289,77 грн х 1% х 398 днів = 1153,29 грн (червень 2021 року); 7) 842,35 грн х 1% х 367 днів = 3091,43 грн (липень 2021 року); 8) 367,88 грн х 1% х 336 днів = 1236,08 грн (серпень 2021 року); 9) 477,03 грн х 1% х 475 днів = 2265,89 грн (серпень 2021 року); 10) 844,91 грн х 1% х 445 днів = 3759,85 грн (вересень 2021 року); 11) 185,60 грн х 1% х 414 днів = 768,38 грн (жовтень 2021 року); 12) 659,31 грн х 1% х 416 днів = 2742,73 грн (жовтень 2021 року); 13) 844,91 грн х 1% х 386 днів = 3261,35 грн (листопад 2021 року); 14) 1954,41 грн х 1% х 355 днів = 6938,16 грн (грудень 2021 року); 15) 7975,69 грн х 1% х 324 дні = 25841,24 грн (січень 2022 року); 16) 8617,19 грн х 1% х 296 днів = 25506,88 грн (лютий 2022 року); 17) 10701,55 грн х 1% х 353 дні = 37776,47 грн (лютий 2022 року); 18) 13494,62 грн х 1% х 322 дні = 43452,68 грн (березень 2022 року); 19) 5853,83 грн х 1% х 292 дні = 17093,18 грн (квітень 2022 року); 20) 7640,79 грн х 1% х 303 дні = 23151,59 грн (квітень 2022 року); 21) 2409,21 грн х 1% х 272 дні = 6553,05 грн (травень 2022 року); 22) 3015,08 грн х 1% х 276 днів = 8321,62 грн (травень 2022 року); 23) 8091,46 грн х 1% х 334 дні = 27025,48 грн (травень 2022 року); 24) 13526,73 грн х 1% х 304 дні = 41121,26 грн (червень 2022 року); 25) 13400,51 грн х 1% х 273 дні = 36583,39 грн (липень 2022 року); 26) 2193,96 грн х 1% х 242 дні = 5309,38 грн (серпень 2022 року); 27) 2193,96 грн х 1% х 212 днів = 4651,20 грн (вересень 2022 року); 28) 2193,96 грн х 1% х 181 день = 3971,07 грн (жовтень 2022 року); 29) 2193,96 грн х 1% х 151 день = 3312,88 грн (листопад 2022 року); 30) 2193,96 грн х 1% х 120 днів = 2632,75 грн (грудень 2022 року); 31) 2193,96 грн х 1% х 89 днів = 1952,62 грн (січень 2023 року); 32) 2193,96 грн х 1% х 61 день = 1338,32 грн (лютий 2023 року); 33) 2193,96 грн х 1% х 30 днів = 658,19 грн (березень 2023 року). Розрахунок боргу по аліментам був наданий суду станом по 30.06.2024, разом з тим позивач просила стягнути пеню за період з 04.03.2021 по квітень 2023 року, тому саме за цей період розрахована пеня. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідач заперечував свою вину у виникненні заборгованості зі сплати аліментів посилаючись на їх фактичну сплату, однак не позивачу, на користь якої вони були стягнуті, а безпосередньо повнолітньому сину, який є їх власником. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов`язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що аліменти з відповідача на утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, було стягнуто з 04.03.2021. За рішенням суду першої інстанції від 11.05.2021 вони були стягнуті на користь повнолітнього сина, а суд апеляційної інстанції своєю постановою від 29.11.2021 змінив це рішення суду в частині визначення стягувача аліментів та стягнув аліменти на користь позивача. Тобто, отримувачем стягуваних аліментів на повнолітнього сина є його мати [PERSON] , позивач у справі, яка, скориставшись своїм правом, подала виконавчий лист на примусове виконання до виконавчої служби, де 10.01.2022 було відкрито виконавче провадження. При цьому відповідач не сплачував аліменти на користь саме позивача, посилаючись на необізнаність про рішення суду апеляційної інстанції, яке він не отримував, як і постанови про відкриття виконавчого провадження, тому не знав, що стягувачем аліментів є позивач, йому не було повідомлено її рахунок, на який необхідно було перераховувати аліменти. Разом з тим вказані твердження відповідача є недоведеними, це лише його слова, які спростовуються ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 22.05.2024, яку постановою Харківського апеляційного суду від 08.10.2024 було залишено без змін, якою було встановлено, що постанову Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 було направлено сторонам по справі, яку було отримано [PERSON] 03.12.2021, постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача було направлено за вих. № 201, 204 10.01.2022 сторонам виконавчого провадження, що також підтверджено копією журналу реєстрації вихідної кореспонденції Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУ МЮ (м. Харків) за 10.01.2022. У зв`язку з цим у своїй постанові апеляційний суд зазначив, що [PERSON] був обізнаний про наявність виконавчого провадження, цікавився про його долю, що підтверджується перепискою з державним виконавцем, направленням на адресу державного виконавця довідки з місця роботи боржника, що була підписана самим боржником як директором товариства. Це свідчить про обізнаність відповідача щодо його обов`язку сплачувати аліменти, в тому числі на користь позивача у визначеному рішенням розмірі. Крім того саме відповідач подавав апеляційну скаргу, тому знав номер справи, був зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Про результати розгляду своєї апеляційної скарги також міг дізнатися з Єдиного державного реєстру судових ріш, сайту "Судова влада України" (стан розгляду справ), тим більш, що про дати судових засідань його, вочевидь, повідомлялося. Тобто відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що він не знав та не міг знати про результати розгляду справи в апеляційному суді, рішення яким було постановлено ще до повномасштабного вторгнення РФ в Україну, коли всі можливі реєстри та інформаційні системи працювали. Відповідач посилався на те, що постійно направляв грошові кошти безпосередньо на рахунок сина в рахунок сплати аліментів, щоб у нього не було заборгованості з їхньої сплати. При визначені сум, сплачених відповідачем, як аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить з обставин, які були встановлені рішенням суду від 10.10.2024 та вважає належним чином доведеним сплату лише тих платежів, які були зараховані судом в рахунок сплати аліментів. Так за період з 04.03.2021 по квітень 2023 року відповідачем було сплачено: в квітні 2022 року - 3000 грн двома платежами по 1500 грн, в серпні 2022 року 1500 грн, в грудні 2022 21559,05 грн трьома платежами, в лютому 2023 40100 грн двома платежами. Отже з 29.11.2021, дня постановлення рішення судом апеляційної інстанції, коли у відповідача виник обов`язок щодо сплати аліментів (рішення він отримав 03.12.2021), по липень 2022 року він сплатив лише 3000 грн, і то вже у квітні 2022 року, хоча у вказаний період офіційно працював, отримував заробітну плату та міг регулярно сплачувати аліменти хоча б на рахунок повнолітнього сина. Крім того перший платіж в рахунок сплати аліментів був лише 3000 грн, хоча в своїй апеляційній скарзі просив стягувати з нього 1100 грн щомісячно. Не зрозуміло, чому він тоді не сплатив всю суму заборгованості за попередній період, навіть з розрахунку 1100\~грн у місяць та чому перший платіж здійснив лише у квітні, а наступний за ним вже у серпні 2022 року. Суд не вбачає поважних причин для нерегулярної та не у повному обсязі сплати аліментів відповідачем за вказаний позивачем період. Таким чином, відповідачем не було доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментам. Позивач вказував, що у вказаний період він офіційно працював, однак виконавчі листи на підприємства не надходили. При цьому відповідач мін та повинен був сам добровільно кожного місяця сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, тим більш, що він мав для цього всі можливості. Звільнення з роботи не позбавило його обов`язку сплачувати аліменти, оскільки він є здоровим, працездатним, мав можливість та міг працювати, знайти іншу роботу, неможливості цього відповідач не довів. Доводам відповідача щодо перерахування інших платежів на рахунок сина, які не було зараховано в рахунок сплати аліментів, була надана оцінка у рішенні суду від 10.10.2024, яке набрало законної сили. Щодо посилання відповідача на проживання позивача окремо від сина, то для цього рішення це не має правового значення, цю обставину треба було доводити під час стягнення аліментів на користь матері, так само як і працевлаштування сина та отримання ним доходу, який є достатнім для покриття його витрат на навчання та супутніх із цим витрат. До того ж відповідач міг звернутися з позовом до суду про припинення стягнення аліментів у зв`язку з наявність вищевказаних обставин, але чомусь цього не зробив. Незгода повнолітнього сина з позовними вимогами не впливає на стягнення пені, адже це санкція за ухилення від сплати аліментів, які було стягнуто на користь позивача, хоча і на утримання повнолітнього сина на період його навчання, які відповідач не сплачував у повному обсязі у вказаний позивачем період. Син сторін не був позбавлений можливості заперечувати проти позовних вимог матері про стягнення аліментів на період його навчання під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій. Третя особа, син сторін, у своїх поясненнях, засвідчених нотаріально, та у відзиві вказував, що отримав від батька 228574,31 грн аліментів, стягнутих за рішенням суду, які отримував систематично, проте не вказав, з якою саме систематичністю. Тим більш за рішенням суду від 10.10.2024 не всі сплачені йому відповідачем та третіми особами кошти були зараховані в рахунок сплати аліментів. Вищевикладене свідчить про обізнаність відповідача про його обов`язок щодо сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, який він належним чином не виконував у встановленому розмірі та строки без поважних причин, внаслідок чого утворилась заборгованість у вказаний позивачем період, на яку позивач і просить нарахувати пеню та стягнути її з відповідача, як санкцію за ухилення від сплати аліментів. Наведений вище розрахунок (неустойки) пені за спірний період часу проведено згідно вищевказаних правових позицій Великої Палати Верховного Суду та складає 351677,24 гривень. Сплата відповідачем частково заборгованості по аліментам не впливає на визначення розміру пені (неустойки), оскільки сплата заборгованості не звільняє його від сплати неустойки (пені) за період, в який ця заборгованість мала місце. Здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст.\~196\~СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, що не може перевищувати 100 відсотків. З огляду на наведене сума стягнення пені підлягає зменшенню з 351677,24 гривень до 54764,34 грн (розміру заборгованості по аліментах станом на 30.04.2023). Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved