Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за договором позики. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 18.11.2021 року в розмірі 174220 (сто сімдесят чотири тисячі двісті двадцять) доларів США, судові витрати в повному обсязі. Обґрунтовуючи позов зазначає, що 18.11.2021 р. [PERSON] було отримано в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 174220 (сто сімдесят чотири тисячі двісті двадцять) доларів США , на підтвердження чого було видано відповідну письмову розписку. Зазначені грошові кошти [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] в повному обсязі до 19.07.2024 р. Крім основного боргу [PERSON] зобов`язалась оплатити всі витрати, які можуть виникнути з перерахування грошей ( комісії банку, послуги по транзакціям ). Станом на 25.06.2025 р. [PERSON] не повернула грошові кошти [PERSON] , внаслідок чого, грошовий борг у розмірі 174220 (сто сімдесят чотири тисячі двісті двадцять) доларів США залишається не виконаним , у зв`язку з чим, має місце порушення зобов`язання, що призводить до порушення прав позикодавця та спричиняє збитки. У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань по поверненню грошових коштів, 25.06.2025 року позивачем було направлено за допомогою мобільних меседжерів Viber, WhatsApp, Telegram на номер мобільного телефону [NUMBER] , який належить [PERSON] і яким вона користується постійно, так як адреса місця проживання останньої не відома, лист-вимогу про повернення коштів, який залишився без відповіді та задоволення. Відповідач грошові кошти не повернув. Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове двічі поспіль не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено слухати справу в заочному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.11.2021 р. [PERSON] було отримано в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 174220 (сто сімдесят чотири тисячі двісті двадцять) доларів США , на підтвердження чого було видано відповідну письмову розписку. Зазначені грошові кошти [PERSON] зобов`язалась повернути [PERSON] в повному обсязі до 19.07.2024 р. Крім основного боргу [PERSON] зобов`язалась оплатити всі витрати, які можуть виникнути з перерахування грошей ( комісії банку, послуги по транзакціям ). Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі) у строк та у порядку, встановленому договором. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, взяті на себе зобов`язання не виконав, що суперечить вимогам ст. 526 ЦК України. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved