Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 27 травня 2025 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», [PERSON] про стягнення суми несплаченого страхового відшкодування та матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 березня 2025 року в м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON] , який керував транспортним засобом автомобілем «МЕРСЕДЕС» днз [NUMBER] , та допустив зіткнення із належним позивачу автомобілем «ШЕВРОЛЕ» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної транспортний засіб автомобіль «ШЕВРОЛЕ» д.н.з. [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень, а його власник матеріального збитку. Так як учасники події дійшли згоди щодо обставин, причин, та умов скоєння ДТП, а також вини водія [PERSON] в спричиненні збитку, то учасниками події на підставі ч. 2 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу в електронній формі) про дорожньо транспортну пригоду без виклику співробітників поліції. Відповідно до наданого позивачем Звіту № 11-03.25 від 04.04.2025 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу становить 60 527,12 гривень без ПДВ, та без урахуванням зносу на замінні складники 85 085,05 гривень без ПДВ. Позивач зазначає, що страхова компанія «Європейський страховий альянс», де буда застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] виконала свої зобов`язання частково, та сплатила позивачу відшкодування в розмірі 52 226,67 гривень, що не повністю покриває варість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля. Позивач також зазначає, що оскільки страхова компанія в силу положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює виплату з урахуванням зносу на замінні складники, на підставі ст. ст. 22,1194, 1192, 1188 ЦК України відповідач 2, [PERSON] , має сплатити різницю між страховою виплатою та фактичним розміром матеріальної шкоди в сумі 18 272,88 гривень, та судові витрати по справі. 16 червня 2025 року від представника відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» до суду надійшов відзив на позов, в якому останній позовні вимоги не визнав у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначив, що оскільки страховик провів у встановлений 10-ти денний строк після отримання повідомлення про ДТП огляд автомобіля позивача, то потерпіла особа (позивач) в силу положень п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не набув права самостійно замовити експертизу (оцінку) пошкодженого майна, а страхова компанія не має підстав для визначення розміру страхового відшкодування на підставі такої оцінки позивача та компенсувати витрати на її виготовлення. Додатково представник відповідача 1 вказує на те, що страховик направив для огляду та оцінки збитку пошкодженого ТЗ представника асистуючої компанії «СОС Сервіс Україна» Соболенко С. А., який склав відповідний Звіт про оцінку колісного транспортного засобу № SOS_-250325-306982 від 07.04.2025 року на підставі якого відповідачем обґрунтовано визначено страхове відшкодування в розмірі 52 226,67 гривень, а тому просить відмовити у позові повністю. 26 червня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив представника ПрАТ «Європейський страховий альянс», в якій останній заперечував проти обставин, викладених у відзиві та підтримав заявлені позовні вимоги. 14 липня 2025 року від представника відповідача Руденка Т.І., до суду також надійшов відзив на позов, в якому останній позовні вимоги не визнав у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача посилався на те, що враховуючи встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілих при складанні Європротоколу (80 000 гривень), та виходячи із фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача (78800 гривень), яка не перевищує вказаний ліміт, саме страхова компанія, є належним відповідачем по справі в частині збитку, який не перевищує зазначений ліміт. Також представник відповідача звернув увагу суду, що позивачем не надано доказів оплати ремонтних робіт свого пошкодженого ТЗ, а отже сам по собі рахунок ремонтної організації не може бути належним доказом вартості спричиненого позивачу збитку. 18 липня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив представника [PERSON] , в якій останній заперечував проти обставин, викладених у відзиві та підтримав заявлені позовні вимоги. 31 липня 2025 року від представника відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній заперечував проти обставин, викладених у відповіді на відзив та підтримав викладене у відзиві на позовну заяву. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 травня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача [PERSON] . До суду 28 травня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] . Ухвалою судді від 28 травня 2025 року було відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою судді від 30 вересня 2025 року було витребувано у ФОП [PERSON] завірені належним чином копії документів, а саме: договір про надання експертних та інформаційних послуг, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; банківська виписка про зарахування від [PERSON] на рахунок ФОП [PERSON] грошових коштів у розмірі 6 000, 00 грн за складання звіту про оцінку №11-03.25 від 04.04.2025; у ТОВ «ОЛЛФІКС» завірені належним чином копії документів, а саме: договір між громадянином [PERSON] та ТОВ «ОЛЛФІКС» на надання послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] ; акт приймання-передачі робіт з ремонту пошкодженого транспортного засобу між [PERSON] та ТОВ «ОЛЛФІКС»; банківська виписка про зарахування на рахунок ТОВ «ОЛЛФІКС» (постачальника послуг) від [PERSON] (покупця послуг) грошових коштів у сумі 78 800, 00 грн (без ПДВ), відповідно до рахунку на оплату №10/04 від 10.04.2025. 17, 20 та 30 жовтня 2025 року до суду надійшла витребувана інофрмація. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі, в якій останній підтримав позовні вимоги. Відповідач ПрАТ «Європейський страховий альянс» про розгляд справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 19 березня 2025 року в м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON] , який керував транспортним засобом автомобілем «МЕРСЕДЕС» днз [NUMBER] та допустив зіткнення із належним позивачу автомобілем «ШЕВРОЛЕ» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної пригоди належний позивачу транспортний засіб автомобіль «ШЕВРОЛЕ» д.н.з. [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень. Наявними у справі доказами підтверджується, що цивільно-правова відповідальність відповідача 2, як володільця автомобіля ТЗ «МЕРСЕДЕС» днз [NUMBER] , застрахована страховою компанією АТ «Європейський страховий альянс», відповідач 1 по справі, на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності водіїв № EP223681785 від 24.09.2024 року (страхова сума за збиток спричинений майну 160 000 грн., франшиза 0 грн.). Вказані обставини не оспорюються сторонами, а тому не потребують додаткового доказування. Відповідно до п. 6 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21 травня 2024 року, договори обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами, тобто в редакції Закону № 1961-IV. За приписами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут та надалі Закон № 1961-IV, в редакції, що була чинна на дату укладання страхового полісу EP223681785) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Матеріалами справи також підтверджується, та не спростовано сторонами, що учасники події, дійшли згоди щодо обставин, причин, та умов скоєння ДТП, а також вини водія [PERSON] в спричиненні збитку, а тому учасниками пригоди на підставі ч. 2 ст. 32 Закону, було використано право складання спільного повідомлення (Європротоколу в електронній формі) про дорожньо транспортну пригоду без виклику співробітників поліції. Згідно ч. 2 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для виплати страхового відшкодування, страховик, у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Постановою правління НБУ України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 108 від 30.05.2022 року затверджено за поданням Моторного(транспортного)страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого. Між тим, за положеннями ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування передбачено в обов`язковому порядку. Як свідчить Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного ТЗ № 11-03.25 від 04.04.2025 року складаний на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача, з урахування зносу становить 60 527,12 гривень без ПДВ, та без урахуванням зносу на замінні складники 85 085,05 гривень без ПДВ. На ухвалу суду від 30 вересня 2025 року про витребування доказів, від СТО ТОВ «Оллфікс», де проводились ремонтно відновлювальні роботи пошкодженого ТЗ позивача автомобіля ШЕВРОЛЕ» д.н.з. [NUMBER] надійшли документи в підтвердження фактичних витрат відновлення автомобіля позивача, а саме: рахунок № 10/04, акт виконаних робіт № 25/04 від 25 квітня 2025 року, платіжна інструкція від 04.08.2025 року на суму 52226, 67 грн., платіжна інструкція від 13.10.2025 року на суму 26537,33 грн., на загальну суму 78 800 гривень. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. \~ \~ \~ \~ Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом ретельно дослідженні надані позивачем докази в підтвердження вартості проведених ремонтних робіт, та проаналізований зміст рахунку № 10/04, акту виконаних робіт № 25/04 від 25 квітня 2025 року, платіжної інструкції від 04.08.2025 року на суму 52226, 67 грн., платіжної інструкції від 13.10.2025 року, а також спів ставлений обсяг виконаних ремонтних робіт із Звітом про оцінку вартості (розміру) збитку № 11-03.25 від 04.04.2025 року оцінювачем [PERSON] , яких оглядав пошкоджений транспортний засіб та фіксував наявні аварійні пошкодження. Перевіривши на належність, допустимість, достовірність кожного вказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок всіх наявних у справі доказів у їх сукупності, суд не вбачає підстав вважати зазначенні докази в підтвердження фактичної вартості ремонту не належними, або не допустимими. Разом із цим, суд звертає увагу, що на підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховою компанією в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством. За приписами п 33.3 ст. 33 Закону №1961-IV передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). В свою чергу п. 34.2 ст. 34 Закону, страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Отже, діюча на час виникнення спірних правовідносин редакція спеціального Закону встановлює вичерпний перелік осіб, яких страховик має право залучати для огляду пошкодженого майна потерпілого, а саме лише або свого працівника, або експерта. Відповідачем 1 (страховиком) не надано до суду доказів того, що особа, яка була залучена страховиком для огляду пошкодженого майна позивача є експертом або працівником страхової компанії, як того вимагають положення ст. ст.33,34 Закону. Також суд погоджується із доводами представника позивача про те, що у Звіті, який виготовлений на замовлення страхової компанії, оцінювач [PERSON] , без жодних мотивованих підстав приймає до розрахунку лише 80 відсотків від вартості лакофарбового покриття, внаслідок чого зменшується кошторис збитку на 4066,80 грн. (аркуш 2 ремонтної калькуляції 512-25 Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № SOS_-250325-306982 від 07.04.2025 року ). Відповідно до ч. 1 ст. ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Оскільки страховиком при визначені розміру страхового відшкодування взято за основу оціночні документи, які складено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд вважає вказанні вище докази не належними та допустимими в розумінні статей 77, 78 ЦПК України. На підставі ст. 36 Закону позивач надав страховику заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО на яку страховиком було здійснено страхову виплату в розмірі 52 226,67 грн., що не відповідає оціненому розміру шкоди. З огляду на те, що згідно проведеної оцінки вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ позивача з урахуванням зносу без ПДВ становить 60527,12 грн., то розмір страхового відшкодування, що має бути доплачений відповідачем 1 складає: 60527,12 грн. 52226,67 грн. = 8300,45 грн. Поряд із цим, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За приписами частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Отже страхова виплата має певні обмеження та може не у повній мірі покривати потерпілому заподіяний збиток (фізичний знос, за наявності франшиза, ПДВ, ліміт відповідальності). Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021 року у справі № 203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року та у справі № 754/5129/15-ц. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому для відновлення його порушеного права у повному обсязі є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Як зазначалось вище, наявні у матеріалах справи докази, а саме рахунок № 10/04, акт виконаних робіт № 25/04 від 25 квітня 2025 року, платіжна інструкція від 04.08.2025 року на суму 52226, 67 грн., платіжна інструкція від 13.10.2025 року на суму 26537,33 грн., підтверджують фактичні витрати позивача на ремонт пошкодженого автомобіля на загальну суму 78 800 гривень. Суд звертає увагу, що Звіт про незалежну оцінку майна (експертиза) є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що має бути витрачена на відновлення пошкодженого майна. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17, від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18. Суд також зазначає на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Оскільки належними та допустимим доказами по справі підтверджується, що фактична вартість витрачених позивачем коштів на відновлення пошкодженого майна складає 178 800 гривень, то залишок матеріального збитку, яка підлягає до стягнення із відповідача 2, [PERSON] . Становить: 78 800 грн.- 60527,12 грн. = 18 272, 88 грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно доп.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки позивачем зроблена відповідна заява про надання доказів в підтвердження витрат на професійну-правничу допомогу на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення, суд при постановленні рішення не здійснює розподіл таких витрат. Разом із цим, із відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення пропорційно задоволеним вимогам сплачений при подані позову судовий збір в розмірі 970 гривень (з відповідача 1 300,70 грн ((8300,45/26573,33)х970), та відповідача 2 669,30 грн. ((18 272, 88/26 573,33)x970) та витрат на залучення оцінювача із складання звіту про оцінку спричиненого збитку в розмірі 6000 гривень (з відповідача 1 - 1860 грн. ((8300,45/26 573,33)x6000, та відповідача 2 - 4140 грн.((18272, 88/26 573,33)x6000). На підставі викладеного,

Outcome: approved