Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, а також судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог вказуло, що 26 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі\~ТОВ «Лінеура») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2625722, згідно з умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язувалась сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором, сторони погодили наступні умови Договору: сума кредиту складає 11500 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,8 % в день. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 10 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №2625722 від 26 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА» та [PERSON] . Ураховуючи викладене, оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань за договором кредиту №2625722 від 26 листопада 2021 року, просили стягнути з [PERSON] на свою користь 38393,49 грн заборгованості, з яких: 11499,99 грн\~заборгованість за сумою кредиту, 26893,5 грн - заборгованість за відсотками, а також судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 вересня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному\~ст. 178 ЦПК України, однак надіслала клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Лінеура» та [PERSON] укладено кредитний договір №2625722 за умовами якого з умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язувалась сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 11500 грн, строк кредиту 360 днів, стандартна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,8 % в день. Згідно п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок № [NUMBER] . Кредитний договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~(п.6.1 договору). Відповідно до відомостей, наданих ТОВ «ЛІНЕУРА» 26 листопада 2021 року на рахунок № [NUMBER] . [PERSON] здійснено переказ коштів в сумі 11500 грн (а.с.24). 10 серпня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №2625722 від 26 листопада 2021 року укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором кредиту №2625722 від 26 листопада 2021 року в сумі 38393,49 грн заборгованості, з яких: 11499,99 грн\~заборгованість за сумою кредиту, 26893,5 грн - заборгованість за відсотками. На підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги позивачем надано платіжну інструкцію № 72296 від 10 серпня 2023 року (а.с.35). З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Укладення вказаного договору та отримання коштів відповідачкою [PERSON] не оспорюється. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ч. 1ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно дост. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, у спірному зобов`язанні відбулась заміна кредитора відповідно до договору факторингу від 10 серпня 2023 року №ККЛУ-10082023 з ТОВ «»ЛІНЕУРА» на ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». [PERSON] укладаючи договір, була належним чином ознайомлена з умовами кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Відповідачем кредитний договір не оспорюється. Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та ТОВ «ЛІНЕУРА», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунку, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачкою не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «ЛІНЕУРА» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідачки за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 38393,49 грн, з яких: 11499,99 грн\~заборгованість за сумою кредиту, 26893,5 грн - заборгованість за відсотками. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено повністю, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судового збору. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог\~ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 8000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, детальний опис наданих послуг від 05.09.2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 року, акт №265 наданих послуг від 05 вересня 2025 року. Судом встановлено, що 05 вересня 2025 року, АО «Апологет» на виконання вимог договору надало детальний опис наданих послуг в т.ч.\~усна консультація 30 хв., ознайомлення з матеріалами справи 2 год, погодження правової позиції 30 хв, складення позовної заяви та подання позову до суду 3 год 30 хв часу, а всього тривалістю 6 годин 340 хвилин. При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Відповідно до ч.8 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заявляючи клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, відповідачка уважала, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. не є реальними та дійсними витратами, оскільки усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції охоплюється однією дією на яку не може бути витрачено значну кількість часу, а послуга складання позовної заяви та подання позову не можуть вважатись фактично понесеними як окремий вид робіт, бо підготовка позову без його фактичного подання до суду не буде завершеною дією. Як видно з детального опису наданих послуг, які надавалися адвокатом складаються, зокрема із усної консультації, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви та подання позову до суду. Усна консультація, ознайомлення з матеріалами справи, погодження правової позиції охоплюється послугою складення позовної заяви та подання позову до суду, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом. Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що доводи клопотання відповідачки про зменшення витрат на правову допомогу заслуговують на увагу. Відтак, суд уважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 4000 грн, які слід стягнути з відповідачки.

Outcome: approved