Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 29.08.2018 між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22039000074639, що є змішаним договором та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12\~028,00 грн строком на 60 місяців, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2\~328,00 грн на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка життя», однак 30.09.2019 відповідач востаннє сплатив банку лише 6\~509,04 грн. 11.04.2024 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладений договір факторингу № 11/04/24, відповідно до умов якого АТ «Банк кредит Дніпро» відступило, а ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками, в тому числі й за вищевказаним кредитним договором, укладеним між АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідачем. Станом на 10.04.2024 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 11\~844,12 грн. Всі нарахування відбувалися до укладення договору факторингу, після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії, заборгованість до цього часу не сплачена. У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11\~844,12 грн, судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~200,00 грн. Ухвалою суду від 10.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3 ст.\~211 ЦПК України. Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.08.2018 між АТ «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22039000074639, що є змішаним договором та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12\~028,00 грн строком на 60 місяців (до 29.08.2023), включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2\~328,00 грн на користь ПрАТ «СК «Уніка життя». Процентна ставка фіксована, що нараховується на строкову заборгованість в розмірі 0,001% річних, на прострочену 56,0% річних; щомісячна комісія 2,5% від суми кредиту. Вказане підтверджується копіями кредитного договору та паспорта споживчого кредиту (а.с. 37-39). 30.09.2019 відповідач здійснив останній платіж в сумі 6\~509,04 грн. 11.04.2024 між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладений договір факторингу № 11/04/24, відповідно до умов якого АТ «Банк кредит Дніпро» відступило, а ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками, в тому числі й за вищевказаним кредитним договором, укладеним між АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідачем (а.с. 19-20, 23, 32-34). Станом на 10.04.2024 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 11\~844,12 грн, що складається з наступного: залишок простроченої заборгованості 9\~432,35 грн; залишок прострочених комісій 2\~411,77 грн (а.с. 30-31). Всі нарахування відбувалися до укладення договору факторингу, після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії, заборгованість до цього часу не сплачена. Щодо нормативного обґрунтування прийнятого судом рішення. Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Стаття 625 ЦК України передбачає наступне: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість в загальному розмірі 11\~844,12 грн. Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідає вимогам чинного законодавства, відповідачем вказаний розрахунок не спростований, доказів належного виконання зобов`язання відповідачем суду також не надано. Щодо правничої допомоги, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Факт надання адвокатом правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024; копією ордеру; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Маслюженком М.П.; витягом з реєстру боржників від 18.11.2024; копією акта приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 16.12.2024 на суму 7\~200,00 грн. Відповідач не\~подав жодних\~заперечень з\~приводу неспівмірності\~витратпозивача на правничу допомогу, а суд, в свою чергу, не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Щодо судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у зв`язку з тим, що вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~422,40грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved