Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 18.06.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (далі - ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР") до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024 у сумі 22 781,81 грн, яка виникла станом на 17.06.2025. Позов обґрунтовано тим, що 20.12.2024 між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії), за умовами якого позивач (банк) зобов`язався надати відповідачу (позичальнику) кредит, а відповідач взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші передбачені договором платежі у сумі, в строки та на умовах, визначених цим правочином. Позивач взяті на себе обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у сумі 8 000 грн строком на 140 днів шляхом зарахування на платіжний засіб відповідача № [NUMBER] . Натомість відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17.06.2025 виникла заборгованість у сумі 22 781,81 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 080 грн - проценти за користування кредитом, 941 грн - комісія, 3 760 грн - неустойка. Посилаючись на викладене, ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що позивачем через партнера ТОВ "УПР" було видано кредитні кошти, що підтверджується довідкою ТОВ "УПР" про перерахування коштів нібито на картку відповідача. Однак, з наданої довідки неможливо встановити, кому саме було перераховано вказані кошти, оскільки довідка не містить прізвища отримувача грошей, а також даних щодо належності банківської картки № [NUMBER] відповідачу. Крім того, позивачем не надано доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ "УПР", яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. Довідка вих. № 102-1306 від 13.06.2025, надана позивачем на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів, не є належним доказом, оскільки не відображає, що номер рахунку належить отримувачу, його прізвища, імені та по батькові, РНОКПП особи, отже з`ясувати, кому були перераховані кошти неможливо. Позивачем не надано виписки по рахунку та інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором зобов`язання з погашення заборгованості, в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку здійснювалося перерахування коштів за договором. Враховуючи зазначене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, з огляду на недоведеність факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. Надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001559 у розмірі 22 781,81 грн містить лише суму заборгованості (незмінну) та не містить відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитного договору, які б дозволили суду перевірити, відсоткової ставки чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). До того ж, представник відповідача посилається на ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" 2120-IX від 15.03.2022, який набрав законної сили 17.03.2022, та вважає, що з 17.03.2022 позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а саме щодо сплати неустойки у розмірі 3 760 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначила, що 08.08.2025 між [PERSON] та адвокатом Скользнєвою В.В. було укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу її представником надано копії договору про надання правової допомоги, акта здачі - прийняття наданих послуг від 08.08.2025 та квитанції до прибуткового касового ордеру від 08.08.2025 на суму 6 000,00 грн. На запитання головуючого представник відповідача підтвердила, що номер телефону [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 27.06.2025 позовну заяву прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Протокольною ухвалою від 09.09.2025 відзив та відповідь на відзив залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для їх подання. 18.09.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, які за змістом є аналогічними вказаним вище поясненням, наданим нею у судовому засіданні. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 20.12.2024 [PERSON] уклала з ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" кредитний договір № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024 (далі - Кредитний договір), що підтверджується: пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявкою кредитного договору, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, інформаційним повідомленням позичальника, які були підписані відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е385, який був відправлений відповідачу на її фінансовий номер телефону 0979163210. Умовами договору визначено тип кредиту - кредитна лінія, обумовлено суму кредиту, яка складає 8 000 грн, фіксовану процентну ставку 1 % за 1 день користування кредитом, строк кредитування - 140 днів з дати надання, дата повернення - 08.05.2025, розмір комісії, пов`язаної з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту, що дорівнює 1 600 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (а.с. 8-20). На підставі зазначених умов кредитного договору складено графік платежів (п. 14 Кредитного договору). З довідки № 102-1306 від 13.06.2025, наданої ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" (далі - ТОВ "УПР"), яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, зокрема ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" на підставі договору ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, убачається, що 20.12.2024 о 16:10:17 год було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 601181631, призначення платежу: видача за договором кредиту № 20.12.2024-100001559 (а.с. 18). За даними довідки-розрахунку, наданої позивачем, про стан заборгованості за кредитним договором № 20.12.2024-100001599 від 20.12.2024 позичальника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 22 781,81 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 080 грн - проценти за користування кредитом; 941 грн - комісія 3 760 грн - неустойка (а.с. 19). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Мотиви суду. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024. Зазначеним Кредитним договором були визначені його предмет, розмір кредитного ліміту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісією та неустойкою. Позивачем до суду першої інстанції надані докази щодо укладення договору про надання споживчого кредиту, а саме: пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявка кредитного договору № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024, підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Е-385, який був відправлений відповідачу на номер її мобільного телефону [NUMBER] . Вказаний номер відповідно до п. 22 Кредитного договору є фінансовим номером телефону позичальника [PERSON] . З наданих суду позивачем доказів убачається, що відповідач вчинила певну сукупність дій спрямовану на отримання кредиту у ТОВ "СПОЖИВЧИЙ КРЕДИТ", а саме, зареєструвалася в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримала повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ "СПОЖИВЧИЙ КРЕДИТ") з одноразовим ідентифікатором, та прийняла пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого їй позивачем одноразового ідентифікатора. Особу відповідача було ідентифіковано та верифіковано як споживача через систему BankID НБУ (п. 18 Кредитного договору). Отже, факт укладення кредитного договору № 20.12.2024-100001559 (кредитної лінії) від 20.12.2024 між [PERSON] і ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" доведено позивачем належними і допустимими доказами, тоді як відповідачем та її представником вказаний факт спростовано не було. Відтак твердження представника відповідача щодо недоведення позивачем факту укладення спірного договору між сторонами суд вважає безпідставними. На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів позивачем надано копію довідки ТОВ "УПР", яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, зокрема ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" на підставі договору ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. З вказаної довідки убачається, що 20.12.2024 о 16:10:17 год було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 601181631, призначення платежу: видача за договором кредиту № 20.12.2024-100001559 Згідно з пунктом 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Доказів того, що банківська картка з відповідним номером відповідачу не належить, матеріали справи не містять. Також відповідачем не надано доказів того, що на рахунок платіжної картки № [NUMBER] не було перераховано кредитні кошти у суму 8 000 грн. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і вона мала можливість представити суду виписку з свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Позивачем кредитні кошти були перераховані на банківську картку, номер якої було повідомлено відповідачем після проходження відповідної ідентифікації. Суд зазначає, що в даному конкретному випадку обов`язок доводити факт виконання відповідного платежу покладено на позивача, тоді як обов`язок доводити неотримання кредитних коштів покладається саме на відповідача. Позивач довів факт перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ "УПР", яке надає ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків на підставі договору ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Отже, відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище Кредитним договором. Разом з цим, Графік платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, містить розрахунок загального розміру чергового платежу, який позичальник мала здійснювати кожні 14 днів, а саме: 02.01.2025 - 1 778,19 грн, 16.01.2025 - 1 778,19 грн, 30.01.2025 - 1 778,19 грн, 13.02.2025 - 1 778,19 грн, 27.02.2025 - 1 778,19 грн, 13.03.2025 - 1 778,19 грн, 27.03.2025 - 1 778,19 грн, 10.04.2025 - 1 778,19 грн, 24.04.2025 - 1 778,19 грн та 08.05.2025 - 1 778,21 грн, а всього - 17 781,92 грн. Таким чином, за весь період строку кредитування, відповідно до наведених вище та погоджених сторонами під час укладення договору умов відповідач мала повернути кредитодавцю кредитні кошти разом з нарахованими процентами за користування цими кредитними коштами у загальній сумі 17 781,92 грн. Відтак заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту разом із заборгованістю за процентами у загальній сумі 18 080 грн, з яких 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 080 грн - заборгованість за процентами, не відповідає узгодженим сторонами умовам договору, зокрема графіку платежів. Отже, в цій частині стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту у сумі 8 000 грн, за процентами - у сумі 9 781,92 грн (17 781,92 - 8 000 = 9 781,82). Крім того, сторонами обумовлено розмір комісії за надання кредиту, яка становить 20% від суми кредиту, що дорівнює 1 600 грн. При цьому позивач просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 941,81 грн. Виходячи з принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення комісії підлягають задоволенню у розмірі, зазначеному позивачем, а саме у сумі 941,81 грн. Разом з цим, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, убачається, що за порушення відповідачем строків виконання зобов`язання за кредитним договором позивачем було нараховано неустойку у розмірі 3 760 грн (а.с. 19). При цьому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений до 05 листопада 2025 року включно. Враховуючи викладене, з огляду на введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022, який діє і дотепер,

Outcome: partial