Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У червні 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Шмаров О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 19 липня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. З 25 серпня 2023 року сторони почали проживати окремо. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києва 24 квітня 2025 року шлюб між сторнами розірвано. З відповідача на користь позивача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання дружини та дитини. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дини не приймає, про фізичний й духовний стан дитини не піклується, матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає, що на переконання позивача свідчить про ухилення та нехтування батьком обов`язку з виховання та утримання дитини. Посилаючись на положення ст. 164 СК України просить задовольнити позовні вимоги. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 червня 2025 року справу прийнято до розгляду, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання на 30 липня 2025 року. Від представника Бучанської районної державної адміністрації Київської області 18 червня 2025 року надійшло сповіщення про заміну неналежної третьої особи. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Сорокіної І.В. 03 липня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування поданого відзиву зауважує, що після проведеного перерахунку у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментних платежів. Через те, що сину лише 1,6 роки і він не може самостійно спілкуватися із батьком, а між сторонами виникли вкрай негативні стосунки, з метою уникнення конфліктної ситуації відповідач бажає спілкуватися із сином, коли той подорослішає. Категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. 08 липня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В якій зауважує, що відповідач, як ФОП має значні статки, є директором стоматологічної клініки,проте сплачує аліменти в розмірі 1290,00 грн. Даний розмір не забезпечує гідний рівень життя усім необхідним для сина. Відповідач з народження не бачив сина жодного разу, не цікавиться його розвитком. Через не надання батьком згоди, позивач не може здійснити реєстрацію місця проживання дитини. Відповідач 25 серпня 2023 року вагітну дружину вигнав зі свого помешкання та в подальшому ухилявся від її забезпечення. Долучено акт обстеження умов проживання, фото світлини, вимогу виконавця, відомості про джерела отриманого доходу відповідача. Від представника відповідача 14 липня 2025 року надійшли заперечення у відповідь на відзив. Долучено довідку що [PERSON] є здобувачем освіти та податкову декларацію. Ухвалою суду від 30 липня 2025 року за клопотанням представника позивача замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області на службу у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області. Від представника позивача - адвоката Лихоти В.В. 13 серпня 2025 року надійшло клопотання про виклик свідків. Від представника позивача 22 серпня 2025 року та 29 вересня 2025 року подала клопотання про приєднання флеш накопичувача з відео файлом, як доказу. Від представника Служби у справах дітей та сім`ї Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Долучено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Представник відповідача подала заперечення на клопотання про доручення доказів та заперечення на висновок служби. Ухвалою суду 03 вересня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 28 жовтня 2025 року. В судовому засіданні 28 жовтня 2025 року позивач підтримала заявлені вимоги, пояснила, що без згоди батька не може зареєструвати місце проживання дитини, отримати ідентифікаційний код, реєстрація народження відбулась із запізненням, улаштувати дитину в дошкільний заклад, укласти декларацію із педіатром. Звернула увагу, що батько не бачив сина з дня народження, наполягала на задоволенні позову. Представник позивача - адвокат Лихота О.В. в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, наполягала на їх задоволенні з підстав та мотивів викладених у поданому позові, відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Представник відповідача - адвокат Сорокіна І.В. заперечувала проти задоволення заявлених вимог з мотивів викладених у письмових заявах, поданому відзиві, запереченнях. В судовому засіданні надали пояснення свідки [PERSON] , яка працює разом із позивачем, [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами. Кожний окремо сповістили, що [PERSON] проживає разом із позивачем, батька поряд з дитиною не бачили. Представник третьої особи до суду 28 жовтня 2025 року не з`явився. В матеріалах справи містяться заява в якій просить проводити розгляд справи за відсутності представника. Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи Зі свідоцтва про народження, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , встановлено що батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). 19 липня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Як вбачається з тексту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року справа 756/4985/25 шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] 20 грудня 2023 року змінила прізвище на [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про зміну імені, виданим Святошинським ВДРАЦС. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 11 березня 2024року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання під час вагітності та на період догляду за дитиною до трьох років в розмірі частки від доходу (заробітку) відповідача (а.с.21-24). [PERSON] є власницею домоволодіння 70, розташованого на земельній ділянці по [ADDRESS] , що доводиться витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.25,26). Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги №1 Святошинського району м.Києва №654 від 26 травня 2025 року дитина [PERSON] , 2024 року народження має укладену декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. З моменту укладання декларації дитина у супроводі матері відвідувала лікаря 12 разів. Мати дитини [PERSON] привітна, спокійна з відповідальністю ставиться до рекомендацій лікаря та вчасно забезпечує дитину необхідними лікарськими засобами . [PERSON] , як лікар стоматолог -хірург має позитивну характеристику за місцем роботи зі стоматологічної клініки «SIY.Dental» (а.с.33). З відповіді Відділу з питань реєстрації місця проживання від 03 квітня 2025 року про відмову [PERSON] у реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] , 2024 року народження сповіщено, що до заяви від 02 квітня 2025 року про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини не надано згоду іншого з батьків (а.с.35). Після проведеного перерахунку, згідно розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем в межах виконавчого провадження №75307898, станом на 01 липня 2025 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] - відсутня (а.с.31,71). Згідно з Актом обстеження умов проживання, затвердженим начальником служби у справах дітей Борщагівської селищної ради 27 червня 2025 року, в домоволодінні [ADDRESS] проживають [PERSON] - дідусь дитини, [PERSON] - бабуся дитини , [PERSON] - мати дитини, [PERSON] . Умови для проживання дитини задовільні. Для дитини створені всі умови для розвитку та виховання (а.с.81). З відповіді Державної податкової служби України на запит державного виконавця Оболонського ДВС вбачається що за 1 квартал 2023 року [PERSON] отримав дохід ТОВ «Нивкидент-груп» 20400,00 грн, за 2 квартал 2023 року - 20400,00 грн, за 3 квартал - 13600,00 грн та 8347,83 грн, за 4 квартал 2023 року - 4150260,00 грн. ознака доходу 512. З податкової декларації за 2023 р. [PERSON] має загальний обсяг доходу за звітний рік 4150260, 00 грн (а.с.86, а.с.96,97). Рішенням Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №721/15 від 11 вересня 2025 року затверджений висновок щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1991 року народження відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У Висновку зазначено, що батько дитини [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина. [PERSON] комісії зазначила, що батько жодного разу не бачив сина, не проявляє турботи про фізичний, емоційний та духовний стан сина, не цікавиться його розвитком та підготовкою до самостійного життя. Під час виникнення юридичних питань неодноразово зверталась до батька дитини про допомогу, однак він ігнорував її прохання. [PERSON] висловив позицію, що мати дитини переслідує виключно матеріальний інтерес, зокрема намагається отримати від нього кошти. Він заперечив щодо можливості позбавлення його батьківських прав, вважає такі дії необґрунтованими. Повідомив, що має намір налагодити спілкування із дитиною в майбутньому, коли вона підросте, зможе формувати власну думку, висловлювати бажання щодо взаємодії з батьком. Також в судовому засіданні досліджені відео файли щодо конфлікту між сторонами щодо взаємних обов`язків та сімейних стосунків. Досліджені фото світлини та переписки в месенжерах між сторонами. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 164 Сімейного кодексу України, законодавчо визначено, що підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Бездіяльність батьків повністю співпадає з ознаками, викладеними у положеннях ст. 164 СК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», оскільки вона не бере участі у вихованні своєї дитини, не виявляє турботи щодо дитини, не підтримує її матеріально, нехтує обов`язком батьків утримувати дитину. Згідно з статтею 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 3 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що у порядку, встановленому законодавством, держава гарантує всім дітям рівний доступ до безоплатної юридичної допомоги, необхідної для забезпечення захисту їх прав. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Відповідно до ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У силу ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, ст. 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хант проти України"). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі "Мамчур проти України" Європейський суду з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України"). У рішенні "Хант проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, суд констатував, що факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Дослідивши усі наявні у справі докази, в їх сукупності, суд не може погодитися з висновком служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно дитини [PERSON] , 2024 року народження. Як зазначено в самому висновку, на засіданні комісії батько виявив бажання спілкуватися з дитиною та брати участь у його житті, з часом, коли син підросте. Суд не може визнати Висновок об`єктивним та обгрунтованим, в ньому не наведено мотивів та підстав, передбачених законодавством для позбавлення батька батьківських прав. Судом досліджені аудіо та відеофайли, переписки засобами електронного зв`язку між батьками дитини з яких встановлено наявність конфлікту між батьками. Під час судового розгляду з`ясовано, що позивач має бажання позбавити відповідача батьківських прав через труднощі,які виникають щодо отримання згоди батька з питань реєстрації місця проживання, отримання ідентифікаційного коду й в майбутньому перетину кордону задля відпочинку. Проте, суд вважає, що означені позивачем спірні питання, за відсутності згоди батька, можуть бути вирішені в судовому порядку, докази звернення до відповідача з письмовою вимогою на отримання згоди матеріали справи не містять, і в будь-якому випадку не можуть бути правовою підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Твердження позивача, що відповідач не бере участі у вихованні малолітнього сина, стороною відповідача визнані та не спростовані. Проте з урахуванням віку дитини, якому на час розгляду звернення до суду з позовом є лише 1рік 2 місяці, що унеможливлює перебування малолітньої дитини з батьком без присутності матері, з якою у відповідача конфліктні відносини, напружена атмосфера, що може негативно вплинути на психіку малолітньої дитини й лише зашкодити йому. Суд вважає необхідним звернути увагу Служби у справах дітей на необхідність сприяти практичними заходами задля дружнього врегулювання конфлікту між батьками, психологічної підтримки батьків, запропонувати проведенню медіації за участю батьків із залученням фахівців з психологічної підтримки, роз`яснити батьку обов`язок щодо прийняття спільних рішень з матір`ю щодо основних питань життєдіяльності пов`язаних з дитиною, зокрема взяття на реєстраційний облік, отримання РНОКПП, де згода батька є обов`язковою, наслідки ухилення від виконання покладених на нього обов`язків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М.С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним. Виходячи з того, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого позивач [PERSON] не довела, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed