Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою [ADDRESS] з 1995 року на підставі договору купівлі-продажу. Вказує, що між нею та ДКП «Луцьктепло» було укладено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 11.10.2021 року, відповідно до якого відповідач надає послугу з постачання теплової енергії, а вона як споживач нею користується. Проте, відповідачем порушується ч. 3 розділу ІІ «Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», оскільки рахунку ДКП «Луцьктепло» надає на паперовому носії не в закритому вигляді. При цьому, рахунки не вкидають в поштову скриньку, а розкладають над ними. Також зі слів сусідів їй стало відомо, що власники деяких квартир в будинку, в т.ч. квартири [ADDRESS] , за рахунок лоджій і балконів збільшили опалювальну площу квартир та мають істотну заборгованість за теплоносії. Зазначає, що в будинку, в якому вона проживає встановлений загальнобудинковий прилад обліку. Тобто частка теплової енергії за розрахунковий період, вартість якої вона повинна оплатити, обернено пропорційна до опалювальної площі усіх квартир та нежитлових приміщень, а тому: якщо власники частини квартир збільшили опалювальну площу квартир за рахунок балконів і лоджій, то загальна опалювальна площа будинку збільшилася, а її частка у втратах зменшилась. При цьому, вона зверталась до ДКП «Луцьктепло» із заявою стосовно встановлення фактичної опалювальної площі квартири [ADDRESS] , оскільки це впливає на її права споживача послуг. Крім того, просила повідомити про наявність заборгованості за теплопостачання у квартирі [ADDRESS] . 20.02.2025 року вона отримала відповідь стосовно розгляду її заяви, у якій зазначено, що ДКП «Луцьктепло» нараховує плату за спожиту теплову енергію власнику квартири [ADDRESS] з врахуванням наданої споживачем офіційної інформації про опалювальну площу приміщення (технічного паспорта), а інформацію щодо заборгованості в розмірі понад 20 тис. грн. є недостовірною. Разом з тим, вказана відповідь не відповідає дійсності, оскільки як вбачається у рахунках за січень 2025 року, які були у вільному доступі, заборгованість власника квартири [ADDRESS] становить 19336,32 грн. При цьому, в рахунку площа вказаної квартири зазначена 65,2 кв.м., а згідно наданої інформації з ЦНАПу Луцької міської ради 66.3 кв.м. Вважає, що ДКП «Луцьктепло» ставить її в нерівні умови з іншими споживачами, оскільки з приводу її заборгованості подає позовні заяви до суду, а щодо інших споживачів не вживає заходів для примусового стягнення боргу та приховує факт його існування. Такими протиправними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 500000 грн. У зв`язку з чим, просить припинити порушення її прав споживача послуг з постачання теплової енергії шляхом зобов`язання ДКП «Луцьктепло» встановити фактичну опалювальну площу квартир та нежитлових приміщень будинку [ADDRESS] та здійснити перерахунок вартості теплової енергії на опалення квартири [ADDRESS] за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року з врахуванням фактичної опалювальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень будинку, а також стягнути моральну шкоду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відносини між виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води і позивачем регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р., Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 р. , Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (далі Правила) і т.д. Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, «Правилами надання послуги з постачання гарячої води», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 мешканцям житлового будинку, що на [ADDRESS] , здійснюються на договірних засадах: індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії без обслуговування внутрішньобудинкових мереж та індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води без обслуговування внутрішньобудинкових мереж, що є публічними договорами приєднання. Обсяги спожитих комунальних послуг по будинках визначаються вузлами комерційного обліку, по квартирах - вузлами розподільчого обліку. Будинок [ADDRESS] оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії. Квартира [ADDRESS] за даною адресою не обладнана вузлом розподільчого обліку гарячої води (індивідуальним засобом обліку), тому нарахування за послугу із постачання гарячої води здійснюється відповідно до кількості зареєстрованих осіб та затвердженої норм споживання гарячої води на одну особу. Розподіл теплової енергії за адресою [ADDRESS] проводиться пропорційно до займаної опалювальної площі квартир цього будинку. Відповідно до пункту 1 розділу IV у разі, якщо у будівлі/будинку незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, то обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення окремо не визначається, а входить до загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення. Вузлом комерційного обліку теплової енергії у будинок [ADDRESS] обліковується кількість теплової енергії яка подається виключно для квартир [ADDRESS] . Як слідує із матеріалів справи, на звернення [PERSON] щодо врахування в оплаті за послугу постачання теплової енергії за адресою [ADDRESS] збільшення опалювальної площі, були надана вичерпна відповідь (а.с. ). Крім того, [PERSON] у березні 2025 року була надана відповідь Луцькою міською радою із порівняльним аналізом нарахування за послугу із постачання теплової енергії в ідентичні квартири будинку, у якому проживає (а.с. ). На думку суду, позивач зазначає недостовірну інформацію стосовно як загальної площі квартири [ADDRESS] 66,3 метрів квадратних, так і вільного доступу до рахунків. Визначення споживачів послуг підприємства, що заборгували за отримані послуги, є виключним правом підприємства. Кожен споживач послуг несе власну цивільно-правову відповідальність за виконання обов`язку із оплати отриманих послуг. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Крім того, статтею 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Із світлини, що додана до позовної заяви, неможливо встановити, що розкладені папірці є рахунками, і що вони є рахунками саме відповідача. Посилання позивача про вільний доступ до рахунків спростовується нею є ж у доданій світлині. Навіть папірці, що сфотографовані є складеними, а це вже не вільний (відкритий) доступ. Стаття 76\~ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справ. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази, суд не вбачає порушень прав та інтересів позивача, а тому вважає, що позов [PERSON] є безпідставним, а тому в цій частині до задоволення не підлягає. Щодо позовної вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань виходить позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язковому доказуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача шкоди та вини останнього в її заподіянні. Саме по собі зазначення у позові про відшкодування моральної шкоди, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди. Отже, враховуючи відсутність факту порушення відповідачем прав позивача в межах заявлених нею позовних вимог, а також беручи до уваги відсутність доказів наявності всіх складових, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed