Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 30 квітня 2010 року 95000005 Волоколамським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис № 123. Дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Дітей у шлюбі сторони не мають, майновий спір між ними відсутній. Після реєстрації шлюбу сторони проживали у с. Осташово московської області. Їх сімейне життя складалося не дуже вдало. Вони мали різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства, не могли дійти згоди щодо вирішення принципових для спільного проживання питань, часто конфліктували, внаслідок чого вкінці 2016 року припинили спільне проживання. \~ \~ \~ \~Після вторгнення російських військ на територію Сходу України позивачці стало некомфортним проживання в країні агресора, тому в січні 2017 року вона повернулася до місця свого проживання у м. Вінницю. Відповідач ще деякий час проживав у росії. З останньої телефонної розмови з відповідачем у червні 2018 року позивачка дізналася, що він повернувся до місця свого народження у м. Городенка Івано-Франківської області. Відповідач повідомив, що має намір отримати громадянство України та звернувся до суду із заявою про встановлення факту його проживання в Україні з 1991 року. У заяві своєю адресою вказав [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно відомостей офіційного сайту «Судова влада України» рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2018 у справі № 342/743/18 судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] в Україні станом на 13.11.1991. Чи завершив відповідач процедуру набуття громадянства України позивачці не відомо, оскільки з червня 2018 року вони припинили будь яке спілкування. Оскільки сторони втратили цінності, на яких будується сім`я, то їх шлюб набув формальних рис. Впродовж останніх\~семи років\~сторони фактично\~проживають окремо,\~ не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не мають спільного бюджету, не піклуються про побудову сімейних відносин, не спілкуються. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 05.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Ухвалою суду від 22.10.2025 задоволено заяву представника позивачки адвоката Левенець Л.В. про витребування доказів. З Городенківського\~відділу ЗМУ\~ДМС витребувано інформацію: чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Городенка, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , громадянином України; чи документований [PERSON] , [INFO] , паспортом громадянина України; якщо так, то вказати серію, номер, дату видачі та орган, що видав паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] . На виконання\~даної ухвали\~Городенківський відділ\~ЗМУ ДМС 27.10.2025 надіслав до суду повідомлення про те, що згідно даних ЄІАС УМП [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Городенка Івано-Франківської області, є громадянином України (набув громадянство України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України») та документований паспортом громадянина України № [NUMBER] виданий 24.06.2020 органом 2616. У судові засідання, призначені на 18.09.2025, 07.10.2025, 22.10.2025 та на 05.11.2025, сторони не з`явилися. Позивачка 18.09.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. У мотивувальній частині позовної заяви зазначила, що погоджується на заочний розгляд справи. Представник позивачки адвокат Левенець Л.В. 05.11.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Дії позивачки та її представника не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та повістки про виклик до суду на 18.09.2025, 07.10.2025, 22.10.2025 були надіслані за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак повернуті до суду без вручення адресату з відмітками Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки судові повістки надсилалися відповідачу на відому судові адресу, тому, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, вважаються доставленими, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає. \~ \~ \~ \~Крім того, про виклик до суду на 07.10.2025, 22.10.2025 та на 05.11.2025 відповідач був повідомлений через оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач про причини неявки у судові засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається таким, що не з`явився в судові засідання без поважних причин. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,зареєстрований 30 квітня 2010 року 95000005 Волоколамським відділом РАЦС Головного управління РАЦС Московської області, актовий запис № 123 від 30 квітня 2010 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 грудня 2022 року 95000005 Відділом РАЦС по Волоколамському міському округу, міським округам Лотошино і Шаховська Головного управління РАЦС Московської області, перекладеним з\~російської мови\~на українську перекладачем Кузнєцовим А.О., справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимків Ю.С. 30.07.2025. Статтею 13\~СК України визначено, що частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до ст.\~58\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 63 згаданого Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції № 52 / 5 від 18.10.2000 р. 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів передбачено, що вона поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими офіційними документами визнаються: 1) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші; 4) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбачено ст.3 Конвенції. При цьому апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак, апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою. Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правовідносини у\~цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.02.2022, який набрав чинності 23.12.2022, визначено про вихід та зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої\~Законом України\~від 10\~листопада 1994\~року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого\~Законом України\~від 3\~березня 1998\~року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26,\~ст. 162). \~ \~ \~ \~04 лютого 2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», яка набрала чинності 09 лютого 2023 року. Постановою, зокрема, установлено, що\~під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування\~документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою,\~приймаються на території України без спеціального посвідчення\~(консульської легалізації, проставлення апостиля тощо)\~у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року\~такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. \~ \~ \~ \~ \~З дати зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, а саме з 27 грудня 2022 року, до документів, виданих на території Росії і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовувалась вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з Росією і Білоруссю. \~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з прийняттям вищезгаданої постанови,\~під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування\~документи,\~виготовлені або засвідчені на території Росії і Білорусі\~установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою,\~приймаються на території України без проставлення апостиля. Подане позивачкою повторне свідоцтво про\~шлюб не потребує апостилю. \~ \~ \~ \~Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України). \~ \~ \~ \~Позивачка скористалася правом припинити шлюбні відносини та звернулася до суду з даним позовом. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання для дачі пояснень не з`явився, будь-яких заяв по суті позову не подав. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін дітей немає, сторони спільно не проживають з 2016 року, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved