Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що з\~ 24 листопада 2023\~ року\~ він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та виховання дитини, протягом останнього року сімейне життя між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовних вимог просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи\~ не заперечив. Відповідач в судове засідання\~ не з`явилась, 17.10.2025 на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про визнання позову, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 24 листопада 2023 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1473 (а.с. 4). Від вказаного шлюби сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя та сімейні обов`язки, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків.\~\~ Позивач зазначив, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить його інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить\~ інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про стягнення судового збору. Відповідач не просила повернути їй дошлюбне прізвище, а тому прізвище відповідача після розірвання шлюбу « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved