Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

16.05.2024 року [PERSON] звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] за участю заінтересованих осіб: [INFO] , Міністерства оборони України про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, в якій вона просила визнати за нею право на грошову допомогу, передбачену ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 2 постанови КМУ № 168 від [INFO] у зв`язку із загибеллю онука [PERSON] , у якого вона перебувала на утриманні . Ухвалою судді від 16.05.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків, оскільки позивачем позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України. 23.05.2024 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 24.05.2024 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 06.06.2024 року від представника Міністерства оборони України - Тищенко М.С. надійшли пояснення щодо позову, в якій вона просила залишити позовну заяву без задоволення. 17.07.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кресюна В.А. надійшов відзив на позовну заяву про визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. 23.12.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кресюна В.А. надійшов відзив на позовну заяву про встановлення факту перебування на утриманні, в якому він просив відмовити в задоволенні позову. 28.02.2025 року від адвоката Чугунова С.О. надійшла заява про вступ у справу як представника. 22.05.2025 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Чугунова С.О. надійшла заява, в якій він просив прийняти уточнення позовних вимог в такій редакції: «Встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні свого онука [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] .» Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 22.05.2025 року уточнену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України. 28.05.2025 року від представника позивача - адвоката Чугунова С.О. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків уточненої позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є рідною бабою [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Балтської районної державної адміністрації громадянку України [PERSON]. призначено опікуном над дітьми-сиротами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яке було прийнято у зв`язку з тим, що мати неповнолітніх - [PERSON] померла [INFO] , а батько записаний зі слів матері відповідно до ст. 55 Кодексу України про шлюб та сім`ю. Місцем проживання дітей визначено разом з опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З 2012 року позивач у зв`язку із досягненням пенсійного віку стала непрацездатною, а саме - особою, яка досягла пенсійного віку, що дає право на призначення відповідної пенсії, проте продовжувала виконувати покладені обов`язки опікуна своїх двох онуків, які весь час після смерті матері, перебували на її утриманні. Після досягнення повноліття, 22.10.2021 року [PERSON] , уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. З цього часу [PERSON] , почав здійснювати утримання своєї бабусі, яка вже не могла себе матеріально забезпечувати, що насамперед полягало у низькому розмірі її пенсії за віком, а допомога онука стала постійним і основним джерелом засобів до існування. Грошові кошти надавались переважно у готівковій формі або у натуральній формі. Кошти вона витрачала на оплату комунальних послуг, придбання ліків і продуктів харчування, отже фактично вона перебувала на його утриманні. У зв`язку із трагічною загибеллю [PERSON] [INFO] , який був військовослужбовцем ЗСУ, [PERSON] звернулась до [INFO] із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року. Листом від 04.01.2023 року № 943/226 начальник [INFO] повідомив їй, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги прийнято рішення, яким її документи повернено на доопрацювання, у зв`язку з тим, що нею не було надано доказів, які б підтверджували факт перебування на утриманні онука та надано змогу надати такі докази. Зазначений лист став фактичною підставою для звернення позивача до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні онука з метою отримання в подальшому одноразової грошової допомоги після його смерті та нарахування пенсії, у зв`язку з втратою годувальника. 04.06.2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Кресюна В.А. через «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що у грудні 2018 року [PERSON] познайомилась та почала підтримувати близькі відносини з [PERSON] , під час яких [PERSON] завагітніла. На 8 місяці вагітності батько [PERSON] дізнався про її вагітність, після чого між ними відбулася розмова, під час якої [PERSON] запевнив, що любить [PERSON] і вони будуть жити разом. Через день до них приїхала [PERSON] , з покійним чоловіком та [PERSON] , вони забрали [PERSON] з речами та молоді стали жити у [PERSON] в [ADDRESS] . Таким чином починаючи з червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сім`єю, вести спільне господарство і у них був спільний бюджет. [INFO] у пологовому будинку в м. Одеса у [PERSON] народився син, якого 16.06.2020 року особисто [PERSON] зареєструвала у Балтському відділі ДРАЦС як [PERSON] , тому що хотіла, щоб [PERSON] отримувала допомогу від Держави, як мати одиначка, бо сімейний бюджет у них був не великий. З пологового будинку м. Одеси [PERSON] з сином приїхали до м. Балта, де їх особисто зустрічали: [PERSON] та [PERSON] , в якої вони проживали до грудня 2021 року. [PERSON] 08.04.2021 року підписав контракт з ЗСУ і став служити у в/ ч [NUMBER] . Спочатку грошове утримання у [PERSON] було не велике і [PERSON] приходилося періодично висилати посилки для підтримки [PERSON] тому, що її батько та бабуся мали своє господарство. Починаючи з 15 червня 2020 року і до [INFO] [PERSON] проживала з [PERSON] та їхнім сином однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: в [ADDRESS] . З середини грудня 2021 року і по [INFO] [PERSON] та [PERSON] , проживали разом однією сім`єю у цивільному шлюбі без реєстрації та вели спільне господарство за місцем несення військової служби [PERSON] в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області та проживали на найманій квартирі до дня його загибелі - [INFO] . Батько [PERSON] організував перевозку тіла загиблого солдата [PERSON] з в/ч [NUMBER] до [ADDRESS] до будинку [PERSON] звідки його і хоронили. [PERSON] була опікуном [PERSON] до його повноліття, а з 15.06.2020 року і до [INFO] [PERSON] проживала з [PERSON] та сином [PERSON] однією сім`єю та вели спільне господарство за адресою: в [ADDRESS] , а з середини грудня 2021 року і по [INFO] [PERSON] та [PERSON] , проживали разом однією сім`єю у цивільному шлюбі без реєстрації та вели спільне господарство за місцем несення військової служби [PERSON] в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області та проживали на найманій квартирі до дня його загибелі - [INFO] , тому [PERSON] не була на його утриманні і не має право на страхові виплати. [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію від Пенсійного Фонду України і не знаходилася на утриманні у онука [PERSON] . [PERSON] не надала до суду жодного належного та допустимого доказу про те, що вона знаходилася на утриманні у [PERSON] , та те, що основним і постійним джерелом засобів до існування для [PERSON] була допомога з боку онука, тому у в позові необхідно відмовити у повному обсязі. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 01.08.2025 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Чугунова С.О. про зміну предмету позову у справі прийнято до розгляду. 13.08.2025 року від представника Міністерства оборони України - Тищенко М.С. надійшли пояснення щодо позову, в якій вона просила залишити позовну заяву без задоволення, оскільки вважає, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, смерть військовослужбовця [PERSON] настала [INFO] . Отже, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є зазначена дата. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що перебувала на утриманні свого онука загиблого військовослужбовця [PERSON] . Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач була опікуном загиблого [PERSON] , а згідно ст. 77 СК України, піклування припиняється у разі досягнення фізичною особою повноліття (18 років). На момент загибелі [PERSON] позивач не здійснювала над ним опіку і не мала прав та обов`язків забезпечення [PERSON] . Також, з матеріалів справи не зрозуміло чи є у позивача власна сім`я, діти (крім померлої у 2010 році доньки позивача, матері [PERSON] ), які повинні її утримувати. Також, наявна в матеріалах справи копія пенсійного посвідчення [PERSON] є підтвердженням того, що [PERSON] отримує пенсію від Держави. Позивачем не надано до суду доказів, щодо її перебування на утриманні загиблого [PERSON] , таким чином, підстави для задоволення позовної заяви про встановлення факту перебування на утриманні онука - відсутні. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 20.08.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в пред`явленому уточненому позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи Міністерства оборони України - Тищенко М.С. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових поясненнях. Представник третьої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача. [PERSON] виховувала [PERSON] до його смерті. [PERSON] пішов до армії та допомагав бабусі, привозив дрова, фарбував будинок. З 2018 року чи з 2019 року він знав загиблого, оскільки той проживав з бабусею [PERSON] та своєю працею і силою допомагав їй. Тому [PERSON] на даний час не вистачає єдиного помічника. Чи перераховував [PERSON] кошти позивачу йому не відомо. [PERSON] розповідала йому, що онук надсилав їй 1 чи 2 посилки з продуктами харчування. Служив [PERSON] приблизно пів року. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, її представника, третьої особи, та покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Ст. 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачає право громадян України на одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З огляду на п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в редакції чинній на час виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги, встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх утримувачів, передбачених у ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії, відшкодування шкоди чи отримання грошової допомоги тощо. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю (заявнику), була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Отже, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання позивачем інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Наведений вище правовий висновок та аналогічні йому викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 210/2422/16-ц, від 22 травня 2019 року в справі № 520/6518/17, від 22 жовтня 2020 року в справі №2 10/343/19, від 13 січня 2021 року в справі №592/17552/18, від 27 січня 2021 року в справі №584/1166/15-ц. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації було призначено опікуном над дітьми-сиротами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яке було прийнято у зв`язку з тим, що мати неповнолітніх - [PERSON] померла [INFO] , а батько записаний зі слів матері відповідно до ст. 55 Кодексу України про шлюб та сім`ю. 22.10.2021 року [PERSON] уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, що підтверджується його копією. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.03.2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в смт. Городок Житомирської області, актовий запис № 157. До матеріалів справи також долучено лікарське свідоцтво про смерть № 476, з якого вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в смт. Городок Житомирської області, причина смерті компресійна асфіксія, внаслідок виконання військових операцій з використанням вибуху. Перебування на утриманні онука [PERSON] , позивач доводить тим, що за життя онука не могла себе матеріально забезпечувати, що насамперед полягало у низькому розмірі її пенсії за віком, тому він матеріально утримував її під час несення служби в ЗСУ. Кошти вона витрачала на оплату комунальних послуг, придбання ліків і продуктів харчування. Ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні Згідно з ч. 1 ст. 31 цього ж Закону члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Факт перебування позивача на утриманні [PERSON] , має значення для отримання одноразової грошової допомоги, яку може бути призначено та виплачено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування. Після смерті [PERSON] позивач звернулась із заявою до [INFO] про призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її онука, однак такі виплати не отримала. Відповідно до витягу протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 297 від 02.12.2022, заяву [PERSON] про призначення виплати та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її онука [PERSON] повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги. З копії довідки № 42 від 15.03.2022 року виданої в/ч [NUMBER] вбачається, що на утриманні солдата [PERSON] знаходиться сім`я в складі цивільної дружини [PERSON] та син [PERSON] . З копії довідки № 449 від 17.03.2022 року виданої виконавчим комітетом Балтської міської ради вбачається, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу його сім`ї входили цивільна дружина [PERSON] та син [PERSON] , які знаходились на його утриманні, та з 15.06.2020 року по 10.12.2021 року вони проживали за адресою [ADDRESS] . З копії довідки виданої головою мікрорайону від 14.03.2023 року вбачається, що [PERSON] була опікуном [PERSON] , який з 2010 року по квітень 2021 року проживав разом з нею та допомагав по господарству. У 2020 році [PERSON] призвали до лав ЗСУ, де він проходив службу. З 02.08.2021 року по 12.08.2021 року [PERSON] був у бабусі у відпустці. [PERSON] постійно відправляла онукові посилки та кожного дня спілкувалася з ним по телефону. Згідно матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підтвердження факту її перебування на утриманні [PERSON] надала копії довідки виданої головою мікрорайону, розпорядження Балтської РДА № 412/А-2010 від 07.06.2010 року «Про встановлення опіки над дідьми-сиротами», свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , лікарського свідоцтва про смерть № 476, контракту про проходження [PERSON] військової служби в ЗСУ і довідки голови мікрорайону від 14.03.2023 року. Проте, вище вказані докази не можуть бути достатніми для підтвердження факту перебування її на утриманні онука, оскільки вказаними документами не можливо встановити, що утримання було повним або допомога, яка надавалась позивачу була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Також матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримувала доходи до проходження [PERSON] військової служби за мобілізацією та необхідність і можливість ним надавати таку допомогу, відсутність інших осіб, які могли б її утримувати. Як наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/17552/18, що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні. Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання позивачем допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша ст. 76 ЦПК України). Таким чином, враховуючи наведені обставини та проаналізувавши надані позивачем докази додані до даного позову, суд не встановив факту перебування [PERSON] на утриманні онука, який загинув [INFO] . Надані заявником докази не є достатніми та переконливими доказами у розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України для того, щоб суд беззаперечно дійшов висновку про те, що надавалася систематична грошова допомога, за рахунок якої позивач проживала. А тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення відповідного факту. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed