Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №104144081 від 23.06.2021 в розмірі 64312,5 грн, судовий збір та витрати на професійну-правничу допомогу, посилаючись на те, що [PERSON] 23.06.2021 уклала кредитний договір №104144081 з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та отримала позику в сумі 15000 грн, однак своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, позику не повернула і її заборгованість за цим договором, з врахуванням заборгованості за відсотками становить 64312,5 грн. ТОВ «Діджи Фінанс» є новим кредитором відповідача за вказаним кредитним договором, відповідно до договору факторингу, укладеного з первісними кредиторами, тому має право вимоги до відповідача. Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 13.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до розгляду. 07.07.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з підстав того, що [PERSON] взагалі не отримувала будь-якого кредиту у будь-якому банку України. Вона перебуває за кордоном, матеріально забезпечена і немає жодної потреби в отриманні кредиту. З цього приводу у 2021 році вона зверталась із заявою до поліції і відповідно до листа відділення поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 30.07.2021 у за № 6406/102/01 вбачається, що відповідачка жодних договорів щодо отримання позики в он-лайн установах не укладала, жодних грошових коштів на її банківські рахунки не надходили та не знімались. Як вбачається із договору про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021 сума кредиту становить 15000 грн, кредит надано строком на 15 днів з 23.06.2021 (строк кредитування), датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 08.07.2021. Таким чином договором визначено строк кредитування - з 23 червня по 8 липня 2021 року. Це також підтверджується анкетою-заявою на кредит. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до договору факторингу від 30 вересня 2021 року ТзОВ «Мілоан», незважаючи на те, що боржник протягом 15 днів не виконав своє зобов`язання, не звернувся до суду за захистом своїх прав, а передав своє право вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс». Таким чином у позивача саме з 30 вересня 2021 року виникло право вимоги до відповідача, однак таке право ним може бути реалізовано у межах позовної давності, яка складає три роки, тобто до 30 вересня 2024 року, проте позивач цим правом не скористався та не просить суд поновити строк позовної давності. Проценти за даним договором нараховані по 6.09.2021 за межами строку дії договору. Як на доказ отримання коштів відповідачкою позивачем надано платіжне доручення № 29099175 від 23.06.2021, проте не надано доказів, що рахунок, на який було перераховано кошти, належить саме [PERSON] . Окрім того, позивач надав суду наступні докази:- реєстр прав вимоги, в якому відсутня дата та дані про боржників: - акт повернення прав вимоги без дати та даних на боржників; акт погодження мінімальних цін без дати; - звіт про отримані платежі без дати та боржників;- форму повідомлення боржника без дати і прізвища. Тому вказані докази не можуть бути належними та допустимими. Позивач надав суду докази того, що ним 27.09.2023 року нібито направлялась вимога про погашення заборгованості. Такої вимоги відповідач не отримувала і доказів направлення та отримання позивач не надав. 10.07.2025 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що 23.06.2021, за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» за адресою: https://miloan.ua/ подано заявку на отримання кредиту № 104144081. Заявка на отримання кредиту знаходиться у власному кабінеті відповідача на вказаному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону [NUMBER] , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор U95773, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору. Даний договір також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/. Поряд з цим, наданий позивачем скріншот першої сторінки договору із фіксацією підпису сторін за допомогою одноразового ідентифікатора дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що договір про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021 був дійсно підписаний з первісним кредитором саме відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора U95773. А відтак, доводи представника відповідача на те, що позивачем не доведено виникнення між первісним кредитором та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. На підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором. Враховуючи, що в договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на даний момент заборгованість по кредиту погашена не була, позивач вважає, що первісним кредитором обґрунтовано були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Щодо доводів відповідача про недоведеність належності [PERSON] рахунку, на який було перераховано кошти то наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 29099175 від 23.06.2021 є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів відповідачу на умовах визначених договором про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021 року. Строк позовної давності позивачем не пропущено, так як, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Борщівського районного суду від 30.07.2025, витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю. 01.09.2025 представником позивача надіслано до суду додаткові письмові пояснення, у зв`язку з наданою відповіддю АТ «Таскомбпанк», вважає, що така відповідь банку не може вважатися належним та беззаперечним доказом неотримання відповідачем кредитних коштів за договором про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021. Враховуючи порядок та умови надання грошових коштів у кредит, позичальник, уклавши та підписавши договір про споживчий кредит № 104144081 від 23.06.2021, мав можливість на власний розсуд розпорядитися кредитними коштами, зокрема, перерахувати їх на картковий рахунок третьої особи, у зв`язку з чим неемітування на ім`я відповідача платіжної картки № [NUMBER] не може вважатися доказом того, що ним не були отримані кредитні кошти відповідно до зазначеного договору. Отримання коштів третьою особою не свідчить про неукладення договору, а стосується його виконання. Позичальник міг навмисно вказати картковий рахунок, який належить третій особі, з метою у подальшому уникнути відповідальності за неналежне виконання умов договору. У судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Когута О.В. в зал судового засідання не прибули. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно кредитного договору від 23.06.2021№104144081, такий укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , та підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором U 95773 із зазначенням дати та часу 23.06.2021 21:02, відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктами 1.2.-1.4. вищевказаного кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 15000 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 23.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 08.07.2021. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Як передбачено п.1.5. Договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних утриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4312.50 грн в грошовому виразі та 46,729.00 відсотків річних у процентному значена (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 19312.50 гривень. Згідно п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту: 1500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом 2812,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 6.1 Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил. Відповідно до копії платіжного доручення №29099175 від 23.06.2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] кредитні кошти згідно договору № 104144081 в сумі 15000 грн. на кредитну картку [NUMBER] . До позову надано розрахунок за Кредитним договором № 104144081, сформований ТОВ «Мілоан», згідно якого заборгованість [PERSON] становить: 64312,5 грн, яка складається з: 15000 грн заборгованості за тілом кредиту; 47812,5 грн заборгованості за відсотками. П. 3.2.6. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 30 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 09Т, згідно з яким ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 104144081 від 23.06.2021, загальна сума заборгованості по якому становить 64312,5 грн. Відповідач [PERSON] категорично заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів. Крім того, як слідує з поданих позивачем розрахунків заборгованості [PERSON] жодного разу не здійснював оплату по вищевказаному кредитному договору. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд, досліджуючи договір про споживчий кредит №104144081 від 23.06.2021 враховує, що такий укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Позивач посилається на те, що відповідач використовувала номер мобільного телефону [NUMBER] , який особисто вказала у договорі про споживчий кредит №104144081, та на який їй було направлено електронне повідомлення (SMS) з одноразовим ідентифікатором U95773, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов договору. Разом з тим матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору [PERSON] проходила верифікацію та що остання користувалася вищевказаним номером телефону, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Суд зважає на те, що відповідач [PERSON] категорично заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів. З цього приводу, 16.07.2021 відповідач [PERSON] зверталася у відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що слідує з долученої, представником відповідача, відповіді відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП про результати розгляду звернення [PERSON] від 30.07.2021, згідно якої в ході проведення перевірки встановлено, що жодних договорів щодо отримання позики в онлайн установах [PERSON] не укладала, а також жодних кредитних коштів на її банківські рахунки не надходило та не знімалося. Згідно відповіді від 08.08.2025, наданої АТ «Таскомбанк» на запит суду, банківська платіжна картка № [NUMBER] [PERSON] не видавалась. Номер телефону [NUMBER] клієнтам АТ «Таскомбанк» не належить. Згідно інформації наданої АТ «Таскомбанк» 19.09.2025, станом на 08.09.2025 рахунок в АТ «Таскомбанк» [PERSON] не відкривався, банківська платіжна картка № [NUMBER] не видавалась, така є віртуальною платіжною карткою, яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія та оформлення в АТ «Таскомбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за банківською карткою № [NUMBER] протягом періоду з 23.06.2021 20:43 год по 24.06.2021 21:35 год. Також в матеріалах справи відсутні первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. Беручи до уваги наведене та дослідивши кредитний договір № 104144081 від 23.06.2021, суд встановив, що договір не підписаний [PERSON] . Матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору та надано позичальнику [PERSON] кредит, оскільки платіжна картка, на яку перераховані кошти, належить іншій особі, що стверджено у наданій інформації банком «АТ «Таскомбанк». Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір №104144081 від 23.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] не укладався, а тому взаємні права і обов`язки у сторін не виникали й відповідно [PERSON] не є зобов`язаною особою перед ТОВ «Діджи Фінанс» за цим кредитним договором, відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Доводи ТОВ «Діджи Фінанс» про те, що спірний кредитний договір був укладений [PERSON] та підписано електронним підписом позичальника, суд відхиляє, оскільки матеріалами справи вказане не підтверджено та категорично заперечується відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed