Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" в особі директора Ткаченко М. звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов обґрунтованотим,що 03.04.2021 року між ТзОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та [PERSON] \~укладено договір про надання фінансових послуг №2109323021992, «Стандартний», відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 3000, 00 грн., строком на 17 днів. 01.12.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» (первісний кредитор) відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2109323021992 від 03.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] .. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2109323021992 від 03.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] ..\~ Станом на 03.12.2021 (дата що передувала відступленню права вимоги від ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал») загальна заборгованість за Договором № 2109323021992 від 03.04.2021 року становила 22740,00 грн. з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3000 грн., заборгованість за процентами 20 760,00 грн. Згідно розрахунку відповідачем добровільно було сплачено суму заборгованості за відсотками 1020,00 грн.. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22740, 00грн. з яких сума заборгованості за кредитом 3000,00 грн. та 19\~740,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», витяг з якого долучено до позовної заяви, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача по Кредитному договору №210323021992 від 03.04.2021 в сумі 51042,30 грн., яка складається з: - 3000, 00 грн. сума заборгованості за кредитом; - 48042,30 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Отже, 48042,30 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами відповідно до умов Договору за користування кредитом за період з 01.12.2021 р. по 02.04.2022. ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги за Договором, нарахування процентів не здійснював. Відповідачем належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувались, чим останній порушив умови Договору у зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 2109323021992 від 03.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 37006,20 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~3000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~34006,20 грн.. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором № 2109323021992 від 03.04.2021 року у розмірі 37006,20 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 34006,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,44 грн. та понесені витратити на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Ухвалою судді від 28 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 29 жовтня 2025 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд розглянути справу за його відсутності на підставі ч.3\~ст.221 ЦПК України, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. В матеріалах справи наявна довідка про доставку SMS повідомлення [PERSON] , на судові засідання 24 вересня 2025 року та 29 жовтня 2025 року, також в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, надіслане [PERSON] , відповідно до його зареєстрованого місця проживання, яке повернулося з відміткою «вручено особисто». Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до\~ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення\~ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.04.2021 року між ТзОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2109323021992, «Стандартний». Згідно умов пункту 1.1. договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на визначену і погоджену сторонами в заяві-анкеті кредит в розмірі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту (пункти 1.2, 1.3 договорів). Згідно пункту 1.4 договорів проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми в наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4. в); д) тип процентної ставки фіксована. Згідно пункту 1.9 договорів граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік. За умовами пункту 1.10 договорів позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, утому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 420,00 грн. Відповідно до пункту 4.3 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має юридичну силу як і власноручний підпис. У додатку №1 до договору «Заява анкета» зазначено, що нараховані проценти обов`язкові до сплати на 17 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язання повернути кредит у розмірі 3\~000,00 грн. та проценти у розмірі 1\~200,00 грн. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 03 квітні 2021 року. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором J5. Отже, [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову та не заперечував факт його підписання. В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується довідкою, ТзОВ ФК «Вей Фор Пей», наявною в матеріалах справи (а.с.59). 01.12.2021 між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно умов якого ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» (первісний кредитор) відступило Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2109323021992 від 03.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № № 2109323021992 від 03.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба Миттєвого Кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] ..\~ Відповідачем належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувались, чим останній порушив умови Договору у зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № №2109323021992 від 03.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 51042, 30 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)\~3000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~48\~042,30 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягунти з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором № 2109323021992 від 03.04.2021 року у розмірі 37006,20 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 34\~006,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та не спростований. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1-2ст. 639\~ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1ст. 205\~ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1ст. 207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року(далі Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Таким чином, Договір про надання фінансових послуг № 2109323021992 від 03.04.2021, підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 1ст. 1078\~ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 2ст. 1081\~ЦК України\~грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1ст.1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед новим, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм\~ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з висновком суду про задоволення позову, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача належить стягнути 2422,20 гривень судового збору. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). При вирішенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн. судом враховується наступне. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивача ТОВ "Коллект Центр" здійснюється фізичною особою підприємцем Калітною О.В. на підставі договору № 02-09/2024-8 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №7 від 01.07.2025 фізичної особи підприємця [PERSON] щодо усної консультації з вивчення документів (вартість 4000 грн. із розрахунку вартість години - 2000 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу (9000 грн. із розрахунку вартість години 3000 грн.) загальна вартість послуг становить 13000 грн. При розгляді питання щодо розміру витрат на правову допомогу які підлягають стягненню в даній справі, суд враховує, що було подано позовну заяву в якій окремим пунктом зазначено про проведення розгляду у відсутність представника позивача. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved