Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Дрогоман О.О., в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про знаття арешту з майна, у якій просить суд: - зняти арешт із земельної ділянки, кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, площею 0,0521 га, розташованої в адмінмежі Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належної неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , накладений 23 жовтня 2023 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70301757 від 20 листопада 2023 року, номер запису про обтяження 52601420; - зняти арешт із земельної ділянки, кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, площею 0,0678 га, розташованої в адмінмежі Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, належної неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , накладений 23 жовтня 2023 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70302812 від 20 листопада 2023 року, номер запису про обтяження 52602049; - судові витрати розподілити відповідно до Закону. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє [PERSON] , на підставі договору дарування земельної ділянки від 14 серпня 2009 року, Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ № 612564, виданого 02 березня 2010 року є власником земельних ділянок № [NUMBER] , кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, площею 0,0521 га та № 2, кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, площею 0,0678, розташованих в адмінмежах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Представник позивача вказує, що зазначені земельні ділянки належали [PERSON] (дарувальнику) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 477356, виданого згідно з розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації від 30 червня 2005 року № 195 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі від 11 липня 2005 року за № 010579600039. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 року у справі № 2-466/09 стягнуто з відповідача в солідарному порядку з іншою особою на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року № 02мц/2007 у розмірі 266\~510 грн 76 коп. та судові витрати по 940 грн 00 коп. з кожного. 14 серпня 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист у справі № 2-466/2009, за яким відкрито виконавче провадження № 63838941, що знаходиться на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ). У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 433393831 від 30 червня 2025 року 23 жовтня 2023 року на земельну ділянку, кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, площею 0,0521 га накладено обтяження у вигляді арешту на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70301757 від 20 листопада 2023 року, номер запису про обтяження 52601420. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 433388978 від 30 червня 2025 року 23 жовтня 2023 року на земельну ділянку, кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, площею 0,0678 га накладено обтяження у вигляді арешту на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70302812 від 20 листопада 2023 року, номер запису про обтяження 52602049. В подальшому, 13 червня 2025 року позивач, як законний представник неповнолітнього [PERSON] звернулась до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про зняття арешту із вищевказаних земельних ділянок, оскільки вони належні на праві власності її неповнолітньому синові [PERSON] , який ніколи не являвся боржником АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на його ім`я не видавався виконавчий лист у справі № 2-466/2009 про стягнення заборгованості та він ніколи не був стороною виконавчого провадження № 63838941. Зокрема, представник позивача звертає увагу суду, що [PERSON] , який є неповнолітньою особою, не укладав жодних кредитних договорів з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 16 червня 2025 року Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надав відповідь на заяву № 16180, в якій відмовив у задоволенні заяви та зазначив, що вказані факти не є підставою для зняття арешту із вказаних земельних ділянок. Таким чином, представник позивача вказує, що наявність нескасованого арешту земельних ділянок, власником яких є [PERSON] , за умови відсутності будь-яких майнових претензій до нього з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як стягувача у виконавчому провадженні № 63838941 є невиправданим втручанням у право [PERSON] на мирне володіння своїм майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач, як законний представник [PERSON] , в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, захистити порушене право власності не може, позивач вимушений звертатися із даною позовною заявою до суду. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 01 жовтня 2025 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. 01 жовтня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Розгляд справи відкладено до 30 жовтня 2025 року. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. Зокрема,\~відповідача Відділ примусового\~виконання рішень\~Управління забезпечення\~примусового виконання\~рішень у\~Черкаській області\~Центрального Міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду за місцезнаходженням та на офіційну електронну адресу. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а відтак, відповідно до вимог частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що на підставі договору дарування земельної ділянки від 14 серпня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 2477, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, та земельну ділянку № [NUMBER] , кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, загальною площею 0,1200 га, що розташовані в адміністративних межах Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, надану для ведення садівництва. Згідно із вказаним договором дарування зазначена земельна ділянка належала [PERSON] (дарувальнику) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 477356, виданого згідно з розпорядженням голови Черкаської районної державної адміністрації № 195 від 30 червня 2005 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі № 010579600039 від 11 липня 2005 року. Також, дарувальник вказав, що на відчужуваній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який відчужується одночасно із земельною ділянкою. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав № 355109056 та № 355114949 від 20 листопада 2023 року встановлено, що 14 листопада 2023 року за [PERSON] , зареєстровано право власності на земельні ділянки кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, площею 0.0521 га, та земельну ділянку кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, площею 0,0678. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 433393831, сформованої 30 червня 2025 року та 433388978, сформованої 30 червня 2025 року, встановлено, що 23 жовтня 2023 року на земельну ділянку, кадастровий номер 7124981500:02:001:0060,\~площею 0,0521 га накладено обтяження у вигляді арешту на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70301757 від 20 листопада 2023 року, номер запису про обтяження 52601420, на земельну ділянку, кадастровий номер 7124981500:02:001:0061,\~площею 0,0678\~га накладено обтяження у вигляді арешту на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70302812 від 20 листопада 2023 року, номер запису про обтяження 52602049, при цьому вказано, що арешт на майно, яке накладено належить [PERSON] . З листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) № 16180 від 16 червня 2025 року встановлено, що у відповідь на заяву [PERSON] від 13 червня 2025 року щодо скасування арештів з нерухомого майна належного неповнолітньому [PERSON] начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Алексина Гайдар повідомила, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення коштів з [PERSON] . В ході виконання зведеного виконавчого провадження згідно інформації Державного земельного кадастру було встановлено, що право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, площею 0,0521 га та кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, площею 0,0678 га, зареєстровані за боржником [PERSON] . Тому 23 жовтня 2023 року було накладено арешт. Також вказала, що вказані факти не є підставою для зняття арешту із вказаних земельних ділянок . Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Дана норма кореспондується з положеннями статті 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якими визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна. Судом встановлено, що наявність арешту та заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна порушуються права позивача, яка звернулася в інтересах свого неповнолітнього сина на реалізацію свого права власності, а тому її право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» шляхом зняття арешту з майна. Відтак, судом встановлено, що земельні ділянки кадастровий номер 7124981500:02:001:0060, площею 0.0521 га, та земельну ділянку кадастровий номер 7124981500:02:001:0061, площею 0,0678, згідно договору дарування земельної ділянки від 14 серпня 2009 року належать [PERSON] . Також судом установлено, що [PERSON] ніколи не був стороною виконавчого провадження по зведеному виконавчому провадженню № 63838941. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved