Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2025 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Петько А.В., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , визначивши третьою особою [PERSON] , у якому просить припинити право власності [PERSON] на 1/100 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/100 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позов вмотивований тим, що частина домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 28.12.2012 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Панченковою О.Л., зареєстр. за № 2131; інша частина цього домоволодіння належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 18.08.2000 року серії АВМ №90236, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3201. Третім співвласником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11.01.1977 року нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Тоцькою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1-278. Від імені неповнолітнього [PERSON] свідоцтво отримала його мати [PERSON] . [PERSON] за адресою належної йому частини домоволодіння: [ADDRESS] не був зареєстрований відповідно до даних домової книги. Також, за наявними даними він на території УРСР, а в подальшому держави Україна не проживав, громадянства та паспорта громадянина України не отримував. Вказаний факт підтверджує ту обставину, що відповідач не має наміру користуватися належною йому часткою у домоволодінні, та припинення його права власності на неї не матиме негативних наслідків для нього чи членів його сім`ї. Відповідно до Висновку про розрахунок часток об`єкту нерухомого майна домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , виданого ПП «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 3045 від 21.03.2025 року, частки співвласників домоволодіння складають: - [PERSON] 1/100 частина; - [PERSON] 3/20 частини; - [PERSON] 21/25 частини. Відповідно до висновку судового експерта Авдєєвої Н.М. № 19 від 16.04.2025 року виділити відповідачу 1/100 частину спірного житлового будинку в натурі не є можливим. Відповідно до звіту про оцінку майна, виготовленого ТОВ «Консалтинг експертиза», вартість належної відповідачу 1/100 частки в домоволодінні складає 15156 грн. Відповідно до технічного паспорту та довідки, виданої ПП «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 3044 від 21.03.2025 року в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] відсутні нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 07.08.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано в Полтавському обласному нотаріальному архіві копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. На виконання ухвали від 07.08.2025 року від в.о. завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву Вербецької Т.М. до суду надійшла належним чином завірена копія Спадкової справи, заведеної 11.01.1977 року Першою полтавською держнотконторою, на майно померлого [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Петько А.В. підтримав вимоги, викладені у позовні заяві, просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Зокрема, відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження якого невідоме, повідомлений про розгляд справи відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування 12.08.2025 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Отже, з опублікуванням оголошення про виклик [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, учасником якої він є. Право надати відзив на позовну заяву відповідач не реалізував та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду. Зокрема, надісланий за місцем реєстрації [PERSON] рекомендований лист з копією ухвали про відкриття провадження у справі, з повідомленням про розгляд справи, [PERSON] не був вручений, а поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України [PERSON] вважається належним чином повідомленою про розгляд судом цивільної справи, учасником якої вона є. Право надати письмові пояснення щодо позову третя особа [PERSON] не реалізувала, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 223 ЦПК України, не встановлено. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ураховуючи викладене, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків. \~ \~ \~ \~На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом установлено, що 12.05.1963 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . [PERSON] отримав у дар на підставі договору дарування, посвідченого 18.06.1965 року нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Голік Н.Ф., 3/25 частини будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно із копією свідоцтва про розлучення серії [NUMBER] 17.04.1972 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано, актовий запис № 1. \~ \~ \~ \~19.04.1972 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . \~ \~ \~ \~Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Першої полтавської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON] (мати померлого), а також [PERSON] (колишня дружина померлого) від імені та в інтересах сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.1977 року, виданого заступником старшого державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Тоцькою Н.А., єдиними спадкоємцями в рівних частках після померлого [INFO] [PERSON] є його мати [PERSON] та син [PERSON] . До складу спадкового майна входить: 3/25 частини будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці 2730 кв.м. та складається в цілому з будинку літ «А-І» загальною жилою площею 48,70 кв.м. та сарая «В». \~ \~ \~ \~Згідно договору купівлі-продажу від 18.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3201, [PERSON] придбала в громадянина [PERSON] 21/25 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 2135 кв.м. \~ \~ \~ \~Із засвідчувального напису КП ПБТІ «Інвентаризатор» № 4419799 від 12.08.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, убачається, що 21/25 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , реєстраційний номер 7002302. \~ \~ \~ \~Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О.Л., зареєстр. за № 2131, [PERSON] отримав у спадок за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , 3/20 часток домоволодіння з часткою будівель та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). \~ \~ \~ \~Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72459212 від 07.11.2016 року вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 3/20 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 256,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м. \~ \~ \~ \~Відповідно до Висновку про розрахунок часток об`єкту нерухомого майна № 3045 від 21.03.2025 року згідно проведеного розрахунку часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] реальні частки співвласників складають: - [PERSON] 3/20 частина об`єкту; - [PERSON] 21/25 частин об`єкту; - [PERSON] 3/50 (згідно із Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 19 від 16.04.2025 року становить 1/100 частин спірного об`єкту нерухомого майна). Згідно з Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 19 від 16.04.2025 року запропонувати варіант виділу 1/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] не представляється можливим. Експертом засвідчено, що у даному випадку 1/100 частину неможливо виділити в натурі, в аспекті його співвідношення з нормою пункту другого ч.1 ст.365 ЦК, як неподільність речі. \~ \~ \~ \~Листом заступника директора ПП ПБТІ «Інвентаризатор» Антропової С.М. від 21.03.2025 року, на замовлення № 1-2145 від 03.03.2025 року, [PERSON] та [PERSON] повідомлено про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] відповідає наступним характеристикам: \~ \~ \~ \~- житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м.; \~ \~ \~ \~- житловий будинок літ. «Б-2» загальною площею 233,9 кв.м., житловою площею 89,6 кв.м. \~ \~ \~ \~Господарські будівлі та споруди: \~ \~ \~ \~- басейн плавальний літ. б4, літня кухня літ. Г, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, ворота огорожі № 2, ворота огорожі № 1, огорожа № 4, огорожа № 5, ворота № 6, вимощення № 7, яма вигрібна № 8; \~ \~ \~ \~- загальна площа по житловому будинку літ А-1, житловому будинку літ. Б-2 змінилась в зв`язку з оздобленням стін, уточненням лінійних розмірів, переплануванням підсобних приміщень; \~ \~ \~ \~- погріб літ. а4, гараж літ. В знищені; \~ \~ \~ \~- басейн плавальний літ. б4, вбиральня літ. Д, ворота огорожі №2, ворота огорожі № 3, огорожа № 4, огорожа № 5, хвіртка № 6, вимощення № 7, яма вигрібна № 8 збудовані не підлягають прийняттю в експлуатацію, згідно Постанови КМУ № 406 від 07.06.2017 року зі змінами. \~ \~ \~ \~Відповідно до Витягу №3365 від 03.03.2025 з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» проведено повторну технічну інвентаризацію об`єкта житлового будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] . Згідно із технічним паспортом № [NUMBER] від 19.03.2025 року, виготовленим ПП ПБТІ «Інвентаризатор» у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] відсутнє нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт. \~ \~ \~ \~Згідно Звіту про оцінку майна, виконаного 16.04.2025 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , засвідченого ТОВ «Консалтинг експертиза», а саме житлового будинку літ А-1, Б-2 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 275,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , 1917 року введення в експлуатацію, вартість оцінюваного об`єкта (1/1 частки) становить 1515557 грн. \~ \~ \~ \~Вартість частки спірного житлового будинку, що належить відповідачу [PERSON] 1/100 частина, становить 15156 грн. \~ \~ \~ \~Згідно із квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 2.120773085.1 від 24.04.2025 року, виданої АТ КБ «ПриватБанк» відділення «Полтавське № 14», грошові кошти в розмірі 15156 грн внесено [PERSON] на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Полтави. Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 316\~ЦК України передбачено що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319\~ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до\~ч.ч.1-3\~ст.358\~ЦК України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.\~ Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У ст.365\~ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) виснувала, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в ст.365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. У вказаній справі, в якій заявлено вимоги про припинення права на частку у спільній власності та визнання права власності, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що лише відмова у задоволенні вимоги позивача про припинення права власності на частку у праві спільної власності на нерухоме майно (визнати право на яку за собою позивач просив суд) є підставою для відмови у задоволенні вимоги про визнання права власності позивача на цю частку (пункт 64). У постановах Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18), від 01.06.2023 року у справі № 344/2399/21 (провадження № 61-1592св23), від 11.12.2023 року у справі № 442/7979/21 (провадження № 61-3161св23), від 10.01.2024 року у справі № 344/6767/14-ц (провадження № 61-6980св22) зазначено, що висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку. Верховний Суд України у постанові від 13.01.2016 року у справі № 6-2925цс15 вказав, що у справі за позовом одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачеві частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники-відповідачі; чи сплачують інші співвласники, які володіють та користуються майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію у рахунок визнання за ними права власності на спільне майно, та чи не становитиме це для них надмірний тягар. У цій справі також було заявлено вимогу про визнання права власності. У постанові від\~23.11.2016 року у справі № 6-1943цс16 Верховний Суд України погодився із висновками колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 13.07.2016 року, зокрема щодо наявності підстав для припинення права спільної часткової власності на частину нежитлового приміщення, визнання за позивачем права власності на зазначене майно та стягнення на користь відповідача грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку суду. Разом з тим, позовних вимог про визнання права власності на спірну частину нерухомого майна у зазначеній справі заявлено не було. Згідно із приписами ч.3 ст.26 Закону України «Про\~державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому п.1 ч.7 ст.37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Аналіз зазначених приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідчить про те, що державний реєстратор одночасно зі здійсненням реєстрації припинення речового права проводить державну реєстрацію набуття відповідного права чи обтяження шляхом виконання судового рішення про одночасне визнання такого речового права або шляхом відновлення попереднього запису про речові права. Речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оцінюючи обраний позивачем спосіб захисту прав, суд виходить із того, що спосіб захисту прав позивача відповідає правовій природі спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а також теоретично спроможний та реально здатний забезпечити досягнення його соціальної мети захистити право людини. Стаття 365 ЦК України регулює правовідносини щодо припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Водночас реалізація співвласником свого суб`єктивного права, передбаченого зазначеною статтею (подання відповідного позову з доведенням обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, внесення вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду), спрямована не лише на припинення правовідношення спільної власності (п.7 ч.2 ст.16 ЦК України), а саме на набуття відповідного права за рахунок припинення права власності іншого співвласника, що передбачене п.1 ч.2 ст.16 ЦК України (визнання права). Набуття права власності позивачем на припинену частку відповідача у спільному майні в порядку ст.365 ЦПК України відповідає визначеній ч.5 ст.11 ЦК України підставі виникнення цивільних прав та обов`язків. Крім того, визнання права застосовується не лише у разі наявності порушення такого права, а також у разі його невизнання чи оспорення, що узгоджується з ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України. Право [PERSON] на набуття права власності на незначну частку [PERSON] у праві спільної власності на неподільну річ, не оспорюється відповідачем у справі. Зазначене зокрема і стало підставою для заявлення позовної вимоги про визнання права власності на належну відповідачу частку. Вимога про визнання за позивачем права власності на раніше належну відповідачу незначну частку у праві спільної власності на неподільне майно є тією вимогою, яка забезпечує досягнення мети поданого позову, а задоволення такої вимоги призводить до остаточного вирішення спору між сторонами (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.09.2024 року у справі № 671/15438/21). На підставі аналізу доказів, наданих позивачем у справі, суд дійшов до висновку, що частка відповідача [PERSON] у спірному житловому будинку є незначною і не може бути виділена в натурі, а спірний житловий будинок є неподільною річчю в даному випадку; відповідач не володіє, не користується, не розпоряджається вказаною часткою житлового будинку, не вносить плату за обслуговування вказаної частки у спірному будинку, місцезнаходження відповідача в Україні невідоме, тому право відповідача на належну йому частку слід припинити, стягнувши в його користь компенсацію вартості частки, що внесена позивачем на депозитний рахунок суду, та визнати за позивачем [PERSON] право власності на належну відповідачу частку у спільній власності у спірному житловому будинку, оскільки є доведеним, що спільне володіння та користування сторін спірним житловим будинком є неможливим, можливість реального поділу часток у будинку між сторонами та виділ належної відповідачу частки у виді повноцінного самостійного житла відсутня. Таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї. Відповідач у спірному житловому будинку [ADDRESS] не проживає, згідно із інформацією домової книги не був зареєстрований за вказаною адресою, у державі Україна відсутні відомості про місце проживання або місцезнаходження [PERSON] ; відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної 11.01.1977 року після померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] син спадкодавця [PERSON] проживає в с. Янишполе Кондопожського району КАССР, за даними Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1461017 від 09.06.2025 року відомості про [PERSON] відсутні. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жодних доказів, які б свідчили, що припинення права власності відповідача на 1/100 частку у спірному житловому будинку може завдати істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачем суду не надано. Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1937,92 грн.

Outcome: approved