Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021 у розмірі 60249,83 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2021 ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] уклали кредитний договір № 421308662 з використанням останнім електронного підпису, який створено за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9PZ79. На підставі укладеного договору ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 14750,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] . Тобто первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі. 28 листопада 2018 року первісний кредитор та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" уклали договір факторингу № 28/1118-01 (дія якого продовжувалася на підставі додаткових угод), відповідно до умов якого ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" відступило право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. 05 серпня 2020 року ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого перший відступив другому право вимоги за спірним кредитним догвором. 08 липня 2025 року ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та позивач уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, згідно з яким перший відступив останньому право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 60249,83 грн. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків щодо повернення коштів, тому за ним рахується заборгованість у розмірі 60249,83 грн, з яких 14749,03 грн - заборгованість по кредиту, 45500,80 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку за період 08.07.2025-31.07.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, а в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення в справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованими поштовими відправленнями ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, та повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 101), одне з яких повернулося на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 109-110), що, виходячи з позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 18.01.2023 у справі № 947/15524/20, дає підстави вважати, що судова повістка про розгляд справи вручена. Також суд повідомив відповідача про розгляд справи і шляхом розміщення оголошеня про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 119). Крім того дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки у застосунку "Дія". Причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 01.09.2025, суд відкрив провадження у справі та витребував за клопотанням позивача докази з АТ "А-БАНК". 29 вересня 2025 року на адресу суду надійшли витребовувані докази. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, не скористався. 27 жовтня 2025 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як зазначив позивач, [PERSON] 26.07.2021 ознайомився із основними умовами кредитування у ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", на підтвердження чого до позовної заяви долучив Паспорт споживчого кредиту продукту "СМАРТ" (а.с. 26-27), а також Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт" ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", в яких визначено порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у кредит у випадку подання фізичною особою заявки на сайті кредитодавця або через мобільний додаток кредитодавця, або через програмне забезпечення партнерів кредитодавця (а.с. 10-16). Після ознайомлення з основними умовами кредитування, [PERSON] на офіційному сайті вищевказаного Товариства заповнив заявку на отримання грошових коштів у кредит від 26.07.2021, в якій серед іншого вказав свої ідентифікуючі дані та номер картки [NUMBER] (а.с. 25). На підставі вказаних дій, які відповідають алгоритму дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (а.с. 17-22), алгоритму дій ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" стосовно укладання кредитних договорів (а.с. 23-24), між [PERSON] та ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" було укладено в електронній формі договір кредитної лінії № 421308662 від 26.07.2021 (а.с. 27 звор. - 30). Вказаний факт відповідач не заперечив. За умовами згаданого вище договору кредитної лінії сторони серед іншого погодили, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 14750,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів (п. 1.1). Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 14750,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 25.08.2021 (п. 1.3). Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 25.08.2021 (п. 1.7). Сторони погодили, що встановлений у п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена (п. 1.8). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти (п. 1.9). Виключно на період строку, визначеного п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 266,45 процентів річних, що становить 0,73 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.9.1). За умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 Договору, з наступного з дня закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 332,00 процентів річних, що становить 0,91 процентів у день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.9.2). Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної сплати процентів у порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахуання процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,25 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.9.2). Основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а в разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтого періоду, з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та в разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (п. 1.11). Зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів після закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1). З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти в розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів у день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 1.12.2). Договір [PERSON] підписав електронним підписом із одноразовим ідентифікатором MNV9PZ79, який міститься в самому договорі, а також підтверджується даними з довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (а.с. 31). На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" перерахувало на користь [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] 14750,00 грн, про що свідчать платіжне доручення від 26.07.2021 та платіжна інструкція від 26.07.2021 (а.с. 32, 112). При цьому у повідомленні від 18.09.2025 АТ "А-Банк" підтвердило, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] (а.с. 111). На підтвердження факту проведення 26.07.2021 успішної операції з переказу коштів на суму 14750,00 грн на картку 4323-35ХХ-ХХХХ-3531 позивач до матеріалів справи долучив електронні довідку та письмові пояснення (а.с. 33, 34). Про факт перерахування 26.07.2021 на користь [PERSON] 14750,00 грн також свідчить і виписка по рахунку (а.с. 113). Як слідує з розрахунку заборгованості, який проведено ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", станом на дату продажу 30.11.2021 заборгованість [PERSON] за договором № 421308662 від 26.07.2021 за тілом кредиту становила 14749,03 грн, за процентами 27860,84 грн (а.с. 51-52), що становить загальну суму 42609,87 грн. 28 серпня 2021 року та 24 вересня 2021 мали місце сплати на суми по 3634,00 грн. Вказані сплати первісний кредитор розцінив як вчинення позичальником дій з метою продовження дисконтного періоду: на 30 днів (до 24.09.2021) із застосуванням відсоткової ставки 0,910 % в день та ще на 30 днів (до 24.10.2021) із застосуванням відсоткової ставки 0,730 % в день, про що свідчить інформація з довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (а.с. 31 звор.). Звертаючись до суду зі вказаним позовом, представник ТОВ "ФК "ЕЙС" зазначив, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021 перейшло до Товариства на підставі договорів факторингу. Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (клієнтом) та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено договір факторингу № 28/1118-01, зі строком дії до 28 листопада 2019 року (а.с. 35-40). Згідно з укладеними між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" додатковими угодами № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року, продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2024 року (а.с. 40 звор., 41-45, 46, 46 звор., 47). У п. 2 договору факторингу № 28/1118-01 його сторони погодили предмет договору, а саме: клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній (п. 2.2). Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складення кожного Реєстру прав вимоги на банкіський рахунок фактора (п. 2.3). Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 162 від 30.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" отримав право вимоги до [PERSON] (зазначений під номером 473) за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021 на загальну суму 42609,87 грн, з яких: 14749,03 грн - заборгованість по основоному боргу, 27860,84 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 48-49). На підтвердження реального переходу права вимоги позивач також надав акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 162 від 30.11.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а також протокол узгодження предмета факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (а.с. 50). Відповідно до розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021 станом на 30.11.2021 заборгованість за тілом кредиту складає 14749,03 грн, за відсотками 45500,00 грн (а.с. 62). При цьому суд звертає увагу, що ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" нараховував за період з 01.12.2021 до 21.01.2022 відсотки в розмірі 2,30 % (339,23 грн (14749,03 грн*2,30%)). Також 05 серпня 2020 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу № 05/0820-01 зі строком дії до 04.08.2021 року (а.с. 53-57). На підставі додаткових угод № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 дія договору факторингу продовжена відповідно до 31.12.2022 та до 30.12.2024 (а.с. 57 звор., 58). Відповідно до п. 2.1 договору факторингу № 05/0820-01, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не змінює попередній (п. 2.2). Розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен Реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складення кожного Реєстру прав вимоги на банкіський рахунок фактора (п. 2.3). Під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Пунктом 4.1 договору факторингу передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" отримало право вимоги до [PERSON] (зазначений під номером 1670) за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021 на загальну суму 60249,83 грн, з яких: 14749,03 грн - заборгованість по основоному боргу, 45500,80 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 59-60). На підтвердження здійснення оплати за вказаним вище договором факторингу позивач надав відповідну платіжну інструкцію та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 (а.с. 61). Крім того, 08 липня 2025 року між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1). Відповідно до п. 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 63-67). Згідно з витягом з Реєстру боржників від 08 липня 2025 року та актом прийому-передачі реєстру боржників від 08 липня 2025 року за договором факторингу № 08/07/25-Е, від ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до [PERSON] (зазначений під номером 881) за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021 на загальну суму 60249,83 грн, з яких: 14749,03 грн - заборгованість по основоному боргу, 45500,80 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 68-69, 70). На підтвердження здійснення оплати за вказаним вище договором факторингу позивач надав відповідні платіжні інструкції (а.с. 71-72). Як установлено з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 421308662 від 26.07.2021, сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 31.07.2025 становить 60249,83 грн, з яких: 14749,03 грн - прострочене тіло, 45500,80 грн - прострочені відсотки (а.с. 73). Тобто, ТОВ "ФК "ЕЙС" будь-яких інших нарахувань не здійснювало та заявляє до стягнення суму, яка зазначена в реєстрі боржників. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку. Як установлено з матеріалів справи, 26.07.2021 [PERSON] та ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" уклали договір кредитної лінії № 421308662, який перший підписав за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9PZ79. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням вказаних вище вимог законодавства, суд дійшов до переконання, що між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] укладено кредитний договір у електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1048, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" свої зобов`язання за договором кредитної лінії № 421308662 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказаний ним рахунок кредитні кошти в розмірі 14750,00 грн, що підтверджується описаними вище доказами, відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодився, засвідчивши це своїм електронним підписом. Як випливає з розрахунків заборгованості, на підставі укладеного кредитного договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти, не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, кредитор нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився. [PERSON] свої зобов`язання не виконував у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами. Факт переходу права вимоги до [PERSON] від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та від ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" до ТОВ "ФК "ЕЙС" підтверджується описаними вище договорами факторингу, реєстрами боржників, актами прийому-передачі та платіжними інструкціями, що відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому, суд звертає увагу на те, що на момент відступлення первісним кредитором права вимоги до [PERSON] за реєстром боржників № 162 від 30.11.2021 до договору факторингу, укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", право вимоги до відповідача за укладеним ним 26.07.2021 кредитним договором № 421308662 було дійсним. Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу, укладені між первісним кредитором та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС", а також між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФК "ЕЙС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Після отримання права вимоги до [PERSON] позивач не здійснював будь-яких інших нарахувань. Однак суд уважає за необхідне дослідити та дати оцінку порядку та періоду нарахування відсотків ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС". Так, ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" в межах строку дії кредитного договору та відповідно до його умов протягом дисконтного періоду (30 днів із 26.07.2021 до 25.08.2021) нараховавув щоденно відсотки у розмірі 0,73 від суми кредиту (107,68 грн (14750,00 грн*0,73%)). 28 серпня 2021 року відповідач сплатив 3634,00 грн (з яких 3633,09 грн зараховано на сплату відсотків, 0,91 грн - на тіло кредиту), тобто нараховані за дисконтний період проценти відповідач сплатив, тому первісний кредитор з 26.08.2021 до 24.09.2021 (30 днів) нарахував на підставі п. 1.9.1 договору проценти в розмірі 0,91 в день від суми кредиту за користування ним (134,22 грн ((14750,00грн-0,91 грн)*0,91%). 24 вересня 2021 року [PERSON] знову вносить проплату в розмірі 3624,00 грн (з яких 3623,94 грн зараховано на сплату процентів, 0,06 грн - на тіло кредиту). У зв`язку з внесеною проплатою, а відтак і продовженням строку кредитування ще на 30 днів кредитор нараховував з 25.09.2021 до 24.10.2021 (30 днів) проценти в розмірі 0,73 в день від суми кредиту за користування ним (107,67 грн ((14750,00грн-0,91 грн-0,06 грн)*0,73%). Однак надалі, зважаючи на те, що відповідач не вчинив дії для продовження дисконтного періоду, з наступного дня після 28.10.2021 первісний кредитрор проводив щоденне нарахування процентів за ставкою 2,3 % (339,23 грн ((14750,00грн-0,91 грн-0,06 грн)*2,3%)), яка погоджена сторонами у спірному кредитному договорі. ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" також продовжив нарахування відсотків за процентною ставкою 2,3%, що здійснював до 20.01.2022, тобто в межах строку кредитування (не більше 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду з урахуванням його продовжень) та відповідно до умов договору. З огляду на те, що ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК "ЕЙС", суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог до [PERSON] у частині стягнення заборгованості в сумі 60249,83 грн, з яких: 14749,03 грн - заборгованість по основоному боргу, 45500,80 грн - заборгованість за відсотками. Відповідач не спростував належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості він суду не надав, як і не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та підставності їх нарахування. Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, зважаючи, що відповідач порушив умови договору кредитної лінії № 421308662 від 26.07.2021, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "ФК "ЕЙС" є обґрунтованою та підлягає до задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 60249,83 грн, складові якої описано вище. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 98). Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, який укладений між АБ "Тараненко та партнери" та ТОВ "ФК "ЕЙС", в якому визначено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (а.с. 81-82); додаткову угоду № 25770532430 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, згідно з якою Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у рамках стягнення заборгованості за кредитним договором щодо [PERSON] за кредитним договором № 421308662 мвід 26.07.2021 (а.с. 83); акт прийому-передачі наданих послуг (є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025), відповідно до якого Адвокатське бюро надано ТОВ "ФК "ЕЙС" такі види послуг за ведення боржника [PERSON] : складання позовної заяви (2 год) - 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 год) - 1000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год) - 500 грн, підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год) - 500 грн, на загальну суму 7000 грн (а.с. 84); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Тараненка А.І. та довіреність (а.с. 85, 86). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказував на обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд виснує, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного, ст. 207, 626, 628, 639, 509, 1048, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію",

Outcome: approved