Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

АТ КБ Приватбанк звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №LV00A+28397541 від 24.12.2013 [PERSON] (надалі Відповідач) виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (надалі Договір лізингу), що укладений на підставі статей 633, 634 Цивільного кодексу України. Відповідач згідно умов Договору отримав від АТ КБ ПРИВАТБАНК (надалі- Позивач/ Банк) у платне користування автомобіль БОГДАН 211040-82-4, 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ ПРИВАТБАНК . 25.12.2013 Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу. Підтверджується копією акту приймання-передачі, оригінал якого наявний у Позивача та Відповідача. Відповідно до Додатку №2 до Договору лізингу починаючи з 28.01.2014 Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 1730,00 грн. Станом на 23.07.2025 предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу Позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами Відповідач не сплатив. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 26518,50 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 3884,95 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 825,01 грн. заборгованiсть з винагороди за проведення моніторингу предмету лізингу та 31775,73 грн. пеня, а разом 63004,19 грн, а також судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №LV00A+28397541 від 24.12.2013 [PERSON] (надалі Відповідач) виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті www.privatbank.ua. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу (надалі Договір лізингу), що укладений на підставі статей 633, 634 Цивільного кодексу України. Відповідач згідно умов Договору отримав від АТ КБ ПРИВАТБАНК (надалі- Позивач/ Банк) у платне користування автомобіль БОГДАН 211040-82-4, 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ ПРИВАТБАНК . 25.12.2013 Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу. Підтверджується копією акту приймання-передачі, оригінал якого наявний у Позивача та Відповідача. Відповідно до Додатку №2 до Договору лізингу починаючи з 28.01.2014 Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 1730,00 грн. Станом на 23.07.2025 предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу Позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами Відповідач не сплатив. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами ЦК України та Законом України «Про фінансовий лізинг». Так, відповідно до ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (тут і далі закон №723/97 ВР від 16.12.1997, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Частина 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлює, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) (ч. 1 ст. 806 ЦК України). Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право: відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. За змістом пунктів 3 та 7 частини 2 статті 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати лізингові платежі; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Згідно із ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи встановлено, що відповідач допустив порушення покладених на нього зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є подією дефолту. З 25.12.2018 строк дії Договору лізингу закінчився. Станом на 23.07.2025 відповідач прострочену заборгованість не сплатив, предмет лізингу позивачу не повернув. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, в порушення умов укладеного Договору лізингу від 24.12.2013 та в порушення ст.526 ЦК України, не виконав свої зобов`язання перед позивачем, позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 2422,40 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved