Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області 20.05.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь кредитну заборгованість за договором від 26.11.2019 №\~0176/980/Ї1323249/19 у розмірі 66\~387,03\~грн., а також стягнути судові витрати. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Варшавський\~К.А. (довіреності від 10.01.2025, 24.10.2024, а.с.\~55, 61) у позовній заяві зазначив, що Відповідачем 26.11.2019 був укладений Договір про надання банківських послуг з Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК»), за умовами якого Відповідачеві було відкрито кредитну лінію, отримано кредитні кошти у користування, але той не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами цього Договору. У подальшому названий Кредитор відступив право вимоги за цим Договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 66\~387,03\~грн., що включає заборгованість: \~30\~300,00\~грн. заборгованість за «тілом» кредиту; \~36\~087,03\~грн. заборгованість за відсотками; \~0,00\~грн. пеня. Після виконання вимог частин шостої восьмої статті\~187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, встановлено строки для подання інших заяв по суті справи, роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; копії ухвали суду направлено сторонам (а.с.\~72-74, 75). Проте Відповідач копій зазначеної ухвали суду і позовної заяви з додатками не отримав, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням, яке повернулося до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.\~77). У зв`язку з цим, ухвалою суду від 06.08.2025 було змінено порядок розгляду справи та вирішено розглядати надалі цю справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою забезпечення рівності сторін, права особи на захист, забезпечення належного повідомлення всіх учасників справи, в тому числі Відповідача, встановлено новий строк для подання відзиву, призначено розгляд справи на 16.09.2025, надалі відкладено на 15.10.2025 через тимчасову непрацездатність судді і на 03.11.2025 через першу неявку Відповідача у судове засідання. У судові засідання представник Позивача не з`явився, належно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджено матеріалами справи, зокрема, довідкою про доставку електронного документа в електронному кабінеті учасника справи підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а.с.\~110); у позовній заяві викладене письмове клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.\~3), клопотання аналогічного змісту доєднано до позовної заяви (а.с.\~56). Відповідач у судові засідання 15.10.2025 і 03.11.2025 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої, одинадцятої статті\~128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації, які поверталися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.\~91-92, 102-103), а також шляхом розміщення оголошень про його виклик у судові засідання на офіційному вебсайті Володарського районного суду Київської області вебпорталу Судової влади України (а.с.\~86-87, 100-101, 108-109). За наведених обставин Відповідач, місце фактичного проживання (перебування) якого невідоме, вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання з отриманням відмітки на повістках про відсутність особи за цієї адресою (пункт\~2 частини сьомої статті\~128 ЦПК України), а також шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України (частина одинадцята статті\~128, частина десята статті\~130 ЦПК України). Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених положень статей\~128, 130 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обов`язку особи зареєструвати своє місце проживання. Відповідно до норм статей\~3, 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» повнолітня особа декларує місце свого проживання самостійно. Таке декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою. Згідно вимогами пункту\~4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №\~265 (зі змінами), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою; у разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором; за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Строки виконання особою обов`язку щодо декларування/реєстрації свого місця проживання визначені в пункті\~5 названого Порядку. З огляду на це обов`язок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу її зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обов`язком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи, зокрема суди) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції; невиконання особою такого обов`язку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (статті\~55, 68 Конституції України). За загальним правилом частини першої статті\~223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті\~280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві, а також у заяві про розгляд справи без участі представника Позивача (а.с.\~3, 56), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття\~89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що між АТ «ОТП Банк», з однієї сторони, та Відповідачем [PERSON] , з іншої сторони, 26.11.2019 було укладено у письмовій формі Кредитний договір за №\~0176/980/1323249/19, який складається з підписаний Відповідачем Анкети-заяви про надання банківських послуг (а.с.\~4) та Паспорту споживчого кредиту (а.с.\~5). За умовами цього Договору Відповідачеві відкрито поточний рахунок (картковий) рахунок та оформлено електронний платіжний засіб (а.с.\~7). На підтвердження особи Позичальника (Відповідача) до позову додано копію його паспорту (а.с.\~6) На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. При цьому Відповідач частково здійснював платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та відсоткам, але не своєчасно та не в повному обсязі, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Як вбачається з долучених до позовної заяви копій Виписки по рахунку Відповідача (а.с.\~23-29) та Розрахунку заборгованості (а.с.\~8-22), Відповідач тривалий час користувався кредитними коштами, здійснив поповнення рахунку на загальну суму 49\~215,90\~грн. (останній платіж здійснено 23.01.2022 на суму 5\~500,00\~грн.). Відтак, виникла заборгованість, що підтверджується копією Розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 26.11.2019 №\~0176/980/1323249 (а.с.\~8-22), відповідно до якого прострочена заборгованість за станом на 20.09.2024 склала 66\~387,03\~грн., що включає заборгованість за «тілом» кредиту у розмірі 30\~300,00\~грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 36\~087,03\~грн. Надалі між Позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та АТ «ОТП Банк» 20.09.2024 було укладено Договір факторингу №\~01.02-24/24 (а.с.\~30-35), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище кредитним договором, що підтверджено копією Витягу з реєстру боржників від 20.09.2024 (а.с.\~44). Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (колишня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна») є юридичною особою, яка надає фінансові послуги, що підтверджено копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом із Статуту (а.с.\~45-52, 54). При цьому суд бере до уваги як належний і допустимий доказ кредитної заборгованості згадану виписку за картковим рахунком Відповідача, враховуючи висновки Верховного Суду (викладені, зокрема, у постановах 16.09.2020 у справі №\~200/5647/18, від 28.10.2020 у справі №\~760/7792/14, від 17.12.2020 у справі №\~278/2177/15, від 30.11.2022 у справі №\~214/6975/15). Такі висновки Верховного Суду і судова практика в цілому щодо врахування виписок по особових рахунках як належних і допустимих доказів є стабільною, ґрунтується на відповідних нормах фінансового законодавства України. Так, у постанові від 15.05.2025 у справі №\~488/3972/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №\~75. На підставі аналізу зазначених норм Верховний Суд у названій постанові виснував, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, судом встановлено, що Кредитодавець на виконання умов укладеного з Відповідачем договору зобов`язання виконав, надавши Відповідачеві можливість користуватися коштами на картковому рахунку, проте останнім не виконано у повному обсязі взятих на себе зобов`язань щодо повернення таких коштів і сплати складових кредитного договору. Тому за станом на день відступлення права вимоги Відповідач мав перед Кредитодавцем заборгованість у загальному розмірі 66\~387,03\~грн., що включає заборгованість за «тілом» кредиту у розмірі 30\~300,00\~грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 36\~087,03\~грн., правильність нарахування яких, зокрема й з огляду на пропорційність співвідношення із заборгованістю з «тілом» кредиту, не викликає у суду сумніву та не заперечувалось Відповідачем, який відзиву із запереченнями проти позову (зокрема, й розміру заборгованості) до суду не подавав. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша, п`ята статті\~81 ЦПК України). Відповідно до приписів частини другої статті\~43 ЦПК України учасники справи, зокрема, зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В ухвалі суду від 09.06.2025 про відкриття провадження у справі, а також в ухвалі від 06.08.2025 про зміну порядку розгляду справи, сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема, положення статті\~12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених названим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с.\~74, 82). Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за згаданим Кредитним договором згідно з умовами цього договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цим договором, заборгованість, що підтверджена суду наведеними вище належними і допустимими доказами, у загальному розмірі 66\~387,03\~грн., що включає заборгованість: \~30\~300,00\~грн. заборгованість за «тілом» кредиту; \~36\~087,03\~грн. - за відсотками. Згідно з частиною першою статті\~509, частиною першою статті\~525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті\~626, частини першої статті\~634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей\~1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа\~1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті\~1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття\~629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті\~615 ЦК України). Згідно з вимогами статті\~526, частини першої статті\~527, частини першої статті\~530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття\~536 ЦК України). Статтею\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №\~910/1972/17). Відповідно до статті\~512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Так, зокрема, згідно зі статтею\~1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття\~516 ЦК України). Зважаючи на усе викладене, суд вважає, що Відповідач порушила умови Кредитного договору від 26.11.2019 №\~0176/980/1323249 укладеного з АТ «ОТП Банк», право вимоги за яким згідно з відповідним Договором факторингу перейшло до Позивача; не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості за основним зобов`язанням і процентами відповідає визначеним зазначеним договором умовам, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову і стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором від 26.11.2019 №\~0176/980/1323249 у загальному розмірі 66\~387,03 грн., що включає заборгованість: \~30\~300,00\~грн. заборгованість за «тілом» кредиту; \~36\~087,03\~грн. заборгованість за відсотками. Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір. Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті\~247 ЦПК України). Відповідно до статей\~15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved