Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

03 жовтня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що позивач та відповідач з 08 вересня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 18 квітня 2024 рішенням Глобинського районного суду Полтавської області розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина фактично проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, батько в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Вказала, що відповідач здоровий та працездатний, має обов`язок сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, однак ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, що суперечить забезпеченню якнайкращих інтересів сина. Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання до суду позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача в позові просила проводити розгляд справи без її та позивача участі. Відповідно до ч. 3 ст.211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за його зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про виклик [PERSON] до суду у ньому проставлена відмітка «адресат відсутній». Приймаючи до уваги те, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 вересня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №9049 (а.с.4). Представник позивача у позовній заяві зазначив, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач доказів на спростування того, що дитина проживає з позивачем суду не надав. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст. 180 Сімейного кодексу\~України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено в ч. 1\~ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, відповідач не надав суду доказів того, що він виконує свій обов`язок по утриманню дитини, відзиву на позовну заяву не подав, отже диспозитивно розпорядився своїми правами щодо позову. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 1211,20 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved