Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 4042122 від 22.05.2021 року у розмірі 39950,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 22.05.2021 року відповідач уклав кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відповідно до якого кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість у розмірі 39950,00 грн. 13.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги № 07Т, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4042122 від 22.05.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» було вимушено звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою суду\~від 01\~жовтня 2025\~року відкрито провадження у цивільній справі №204/10200/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалу суду було направлено на поштову адресу відповідача, проте відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 22.05.2021 року відповідач уклав кредитний договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» отримав кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. 13.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги № 07Т, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4042122 від 22.05.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС», а відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача. Відповідно до Договору відступлення № 07Т від 13.09.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 39950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 8500,00 грн.; заборгованість по відсоткам 29835,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1615,00 грн. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти з відсотками позивача, в результаті чого, він має заборгованість за кредитом у розмірі 39950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 8500,00 грн.; заборгованість по відсоткам 29835,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1615,00 грн. В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, оскільки відповідачем непогашена у повному обсязі заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» обґрунтованими і такими, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖІ ФІНАНС» за Кредитним договором № 4042122 від 22.05.2021 року у розмірі 39950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 8500,00 грн.; заборгованість по відсоткам 29835,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1615,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав ФОП [PERSON] , що підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 01-05/05 від 05 травня 2025 року та додатковою угодою №905 до договору №01-05/05 щодо представництва інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 31 липня 2025 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ФОП [PERSON] було підписано детальний опис робіт виконаних адвокатом по даній справі, в якому зазначено, що вартість наданих юридичних послуг становить разом 5000,00 грн., витрачено 5 годин часу. Позивач дійсно отримав правову допомогу, а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг зі збору та аналізу доказів, складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час, є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial