Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

На адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , представник позивача: адвокат Брага Іван Давидович, до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей, Сектор з питань опіки та піклування Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.03.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.08.2020 року у справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.01.2025 року №96/0/15-25 територіальну підсудність судових справ Мар`їнського районного суду Донецької області змінено з 03 лютого 2025 року шляхом її передачі до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 року справу було розподілено судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області Ліпчанському С.М.. Свої вимоги мотивував позивач тим, що з 2008 року по 2012 рік сторони перебували у цивільному шлюбі. В цей час проживали у батьків позивача по [ADDRESS] . Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Наприкінці 2012 року, у зв`язку з безвідповідальним ставленням до сімейного життя, зловживанням алкогольними напоями, з боку [PERSON] , сімейні відносини були припиненні, після чого відповідач переїхала з донькою [PERSON] жити до своїх батьків в село Золоті Пруди, Олександрівського району Донецької області. Після переїзду позивач надавав щомісяця, в міру своїх можливостей, матеріальну та фінансову допомогу , надсилаючи грошові перекази, посилки з продуктами харчування та одягом для доньки. [PERSON] весь час продовжувала зловживати алкогольними напоями, вести аморальний спосіб життя, ніде не працювала. У 2015 році донька пішла до 1-го класу Золотопрудської ЗОШ І-ІІІ ступенів. В середині листопада 2015 року позивачу зателефонували із Золотопрудської сільської ради та повідомили, що донька опинилася у скрутному становищі, що у дитини, у зв`язку з безвідповідальним відношенням до виконання своїх материнських обов`язків, з боку [PERSON] , не має умов не тільки для навчання, але й відсутності умови для проживання, в будинку бруд та антисанітарія, холодно, відсутні дрова та вугілля, будинок відключено від електромережі, відсутні продукти харчування. У зв`язку з цими обставинами позивач був вимушений забрати у [PERSON] свою доньку [PERSON] в свою новостворену сім`ю, з якою мещкає в с. Новомихайліка, Мар`їнського району, Донецької області. Доньку було зараховано до першого класу з 10.12.2015 року Новомихайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, вдома їй створено всі умови для проживання, гармонійного розвитку та навчання. Відповідач віддала позивачу доньку без жодних вагань і за весь час жодного разу не приїхала до неї, не зателефонувала, щоб поцікавитися як живе та навчається, як її здоров`я, чим вона займається. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути з аліменти, на утримання [PERSON] , в розмірі з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з відповідача [PERSON] , на користь позивача, судові витрати у розмірі 840,80 грн. понесені останнім за сплату судового збору, та 6000 грн. за отримання правничої допомоги. 28.04.2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому вона просила стягувати з неї аліменти на утримання доньки в розмірі 1/8 частини її доходів, а в решті позовних вимог просила відмовити. Свій відзив мотивувала тим, що відповідач з позивачем перестали проживати разом з 2013 року. Вказує, що ніколи не була на обліку у нарколога та психіатра, жодного разу не притягалась до відповідальності за те, що не доглядає за дитиною або зловживає спиртними напоями. Що стосується характеристики відносно неї підписаної в.о. старости, то вважає, що вона видана з порушенням, а саме, не вказано номер та коли саме було її складено. Дана характеристика не містить осіб (сусідів), які надали такі характеризуючі висновки, не вказано за який саме період вона надається. теперішню адресу доньки дізналася з позовної заяви, так як позивач не повідомив де саме вони мешкають після їх переїзду, проте постійно спілкується в телефонному режимі з донькою та колишнім чоловіком, хоча не завжди вони беруть слухавку. На даний час у відповідача народилась донька [PERSON] , [INFO] , за якою вона доглядає. Відповідно до побутової характеристики від 23.04.2020 року за час проживання, а саме з серпня 2018 року по теперішній час, без реєстрації на території Світлівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з позитивної сторони: трудолюбива, ввічлива, спокійна, вміє вести домашнє господарство, вирощує овочі на городі та займається вихованням донечки. З 2011 року у відповідачки виявили хворобу дифузний токсичний зоб, кілька разів на рік змушена звертатися до лікарні. Зарекомендувала себе з позитивної сторони: трудолюбива, ввічлива, спокійна, вміє вести домашнє господарство, вирощує овочі на городі та займається вихованням донечки. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, суд, відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Катеринівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області 22.06.2009 року, актовий запис № 08. Відповідно до довідки про склад сім`ї №918 від 18.10.2019 року виданої сільським головою Новомихайлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але проживає [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики підписаної директором школи [PERSON] та класним керівником [PERSON] встановлено, що [PERSON] навчається в Новомихайлівському ЗЗСО І-ІІІ ступенів з першого класу. Навчальні досягнення має достатнього рівня. Вміннями володіє на рівні застосування способу діяльності за аналогією, самостійні роботи виконує з незначною допомогою вчителя. Дисциплінована, працелюбна, відверта, товариська. Приймає активну участь в житті класу та школи. Батько цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання. Шкідливих звичок не має. Відповідно до виробничої характеристики виданої генеральним директором ТОВ «АГРОПРОРД-ДОНБАС» №130 від 29.10.2019 року встановлено, що [PERSON] працює в зазначеному підприємстві з 01.07.2017 року трактористом-машиністом тракторно-рільничої бригади. Зарекомендував себе з позитивної сторони. Порушень трудової і виробничої дисципліни не має, в колективі товариський, уважний. Відповідно до характеристики наданої в.о. старости села Золоті Пруди встановлено, що [PERSON] зарекомендувала себе з негативного боку щодо виховання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2009 року народження. Рішенням координаційної ради при виконкомі Золотопрудської сільської ради від 04.12.2015 року сім`ю [PERSON] було взято на профілактичний облік як таку, що опинилась в складних життєвих обставинах. При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч. 3\~ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7\~ст. 7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі\~Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч. 1-4\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1\~ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно пунктів 15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачем доведено та судом встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері від виконання своїх батьківських обов`язків. З метою забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітніх дітей суд вважає доцільним і необхідним розірвати їх зв`язки із матір`ю, з метою попередження їх розвитку у небезпечному та нестійкому середовищі, усунення негативних, неблагополучних моментів. Судом встановлено ряд фактів неналежного виконання відповідачем [PERSON] , фактично її послідовну бездіяльність, самоусунення від потреб дітей у спілкуванні, створенні безпечних умов проживання, навчання. Також суд звертає увагу на той факт, що відповідач не просто не вчинила жодних дій для повернення дитини додому, вона фактично після того, як доньку забрав позивач, припинила спілкування із донькою, не цікавилася її навчанням, навіть не знала де вона проживає разом із батьком. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з метою найкращого забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Також згідно з вимогами\~ст.\~180\~СК України [PERSON] , як матір, зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно роз`яснень Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Суд зважає на ту обставину, що оскільки донька проживає разом з позивачем, тому необхідно з відповідача стягнути аліменти на користь позивача. Відповідно до положень\~ст. 191 СК України\~стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 03.03.2020 року. Також, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до частин першої четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим та розумним. При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідачки судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в сумі 6000 гривень.

Outcome: approved