Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивований тим, що з вересня 2001 року у позивачки з відповідачем винили шлюбні відносини без укладення офіційного шлюбу, які фактично припинились у листопаді 2020 року. Сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що відповідач не в повному обсязі виконує свої обов`язки щодо утримання дітей. Відповідач працевлаштований, отримує високий дохід та може надавати матеріальну допомогу дітям, проте добровільно цього не робить. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця і до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 06.10.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 06.10.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. 06.10.2025 від позивачки на адресу суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Водночас, у судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачем у судовому засіданні подано заяву про визнання ним позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.09.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.11.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно, є [PERSON] та [PERSON] , актові записи № 3457 та № 4469. (а.с. 7-8) З довідки № 589, виданої 26.09.2025 головою квартального комітету (комітет мікрорайону) «Пирогово», діти та позивачка проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9) Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З позовної заяви вбачається, що позивачкою, з якою проживають діти, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька дітей. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене позов підлягає задоволенню. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30.09.2025 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з\~ст.\~179\~СК України\~аліменти є\~власністю дитини,\~а не\~того з\~батьків,\~на ім`я\~кого вони\~виплачуються.\~При цьому\~на отримувача\~аліментів покладається\~обов`язок розпоряджатися\~аліментами лише\~за цільовим\~призначенням в\~інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або\~одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). При цьому, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, судом прийнято до уваги, що визнання позовних вимог відбулось після початку розгляду справи по суті, приймаючи до уваги положення ст. 279 ЦПК України. Отже,\~оскільки позивачка\~намомент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, визнання позову відповідачем після початку розгляду справи по суті, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211, 20 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved