Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 27.08.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , згідно вимог якого просила визнати відповідача батьком її дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , і внести відповідні зміни до актового запису про її народження. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона тривалий час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. За час спільного проживання у них народилася вищевказана дочка, й оскільки шлюб між ними на той час зареєстрований не був, запис про батька цієї дитини у актовому записі про її народження проводився у відповідності до ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, ім`я та по батькові дочки записано « [PERSON] », а батько за її вказівкою як « [PERSON] » 28.05.2025 вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Софіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Софіївський ВДРАЦС), про що був вчинений відповідний актовий запис за № 30. Позивачка переконана, що відповідач [PERSON] є біологічним батьком її дитини [PERSON] , 2010 р.н., адже вона народжена саме під час їхнього спільного проживання, вони разом із відповідачем спільно її виховують, він забезпечує її матеріально, піклується про її здоров`я, але оскільки у актовому записі про її народження у графі батько зазначено іншого чоловіка, це і змусило її звернутися до суду з цим позовом. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі. 03.09.2025 за ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.9); Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] на розгляд справи теж не з`явився, проте направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, пред`явлений до нього позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Третя особа, без самостійних вимог, Софіївський ВДАЦС, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, заяв, клопотань та пояснень до суду не надавала. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що від спільного проживання сторін у справі народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , про що 29 грудня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області було вчинено відповідний актовий запис про народження за № 110, де батьком дитини у свідоцтві про народження записаний [PERSON] (а.с.4). Оскільки сторони не перебували у офіційному зареєстрованому шлюбі реєстрація народження дитини здійснювалась на підставі ст. 135 СК України 28 травня 2023 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Софіївським ВДРАЦС, про що був вчинений відповідний актовий запис № 30. Як видно з довідки виконкому Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, сторони дійсно проживають однією сім`єю разом з спільною дочкою [PERSON] , 2010 р.н., без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). 05.05.2025 сторони звернулися до Софіївського ВДРАЦС з спільною заявою про визнання батьківства відповідача [PERSON] щодо дитини [PERSON] , проте начальником вказаного органу реєстрації актів цивільного стану було відмолено у здійсненні процедури визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини і рекомендовано у порядку ст. 128 СК України звернутися з відповідним позовом до суду (а.с.25,28) Норми права застосовані судом. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Мотиви та висновки суду. Положеннями ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Згідно з наданим до суду висновком про біологічне батьківство № MGU1781, складеного ТОВ «ГенКод Діагностик», батьківство донора [PERSON] щодо донора [PERSON] , [INFO] , не може бути виключено. Імовірність батьківства [PERSON] щодо цієї дитини становить 99,99999985% (а.с.26). Згідно із п. 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року за №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до абз. 9 п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану. Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). За змістом положень ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, якщо за результатами підготовчого провадження відповідач визнає позов, то суд, якщо визнання відповідачем такого позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвалює рішення про задоволення позову. Під час підготовчого судового засідання встановлено, що відповідач повністю визнав пред`явлений до нього позов, не заперечував проти визнання свого батьківства відносно дівчинки [PERSON] , 2010 р.н. Відтак, визнання ним цього позову не порушує його прав чи прав,свобод і інтересів інших осіб. Вимоги самого позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи на підставі сукупності низки належних та допустимих доказів, ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування процесуальних витрат за рахунок відповідачки, понесених позивачкою на сплату судового збору та проведення молекулярно-генетичної експертизи, остання не заявляла, просила залишити за її рахунок, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами

Outcome: approved