Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

29 квітня 2024 року до Самарівського (на час надходження Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов цей позов. Позов обґрунтовано тим, що на обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Губиниської селищної ради перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як діти з сімей, які опинились в складних життєвих обставинах. Діти взяті на облік службою у справах дітей Новомосковської райдержадміністрації, наказ про взяття № 24-вб 19 травня 2020 року у зв`язку з фізичним насильством над [PERSON] та психологічним насильством над [PERSON] . 17 травня 2021 року діти взяті на облік Службою у справах дітей Губиниської селищної ради. Мати дітей [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Батько [PERSON] проживає в с. Казначеївка Магдалинівської територіальної громади Новомосковського району, не працює. Санітарно-гігієнічні умови проживання не відповідають нормам. За станом здоров`я: не в змозі здійснювати належний догляд за дитиною, у зв`язку з раніше отриманою черепно-мозковою травмою. Батько [PERSON] , згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження з зазначенням відомостей про батька записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З 01 вересня 2021 року дітей влаштовано до КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР» на цілодобове перебування. Представник позивача вказує, що за час перебування дітей на обліку мати не мінімізувала СЖО, а навпаки зарекомендувала себе з негативної сторони: зловживає алкогольними напоями, офіційно не працевлаштована, задовольняється тимчасовими підробітками. Санітарно-гігієнічні умови утримання дітей не задовільні: в будинку майже завжди брудно, немає чистої постільної білизна, відсутні окремі спальні місця, посуд брудний, фіранки на вікнах не випрані, брудні. В будинку мінімальний запас продуктів довготривалого зберігання. Дитячий одяг брудний, діти не завжди мають одяг та взуття відповідно сезону. Місце для навчання відсутнє, канцелярським приладдям дітей не забезпечено. Діти постійно брудні та неохайні. Мати має низький виховний потенціал, вихованням дітей не займається, освітній процес не контролює. У зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір неодноразово попереджена про відповідальність, згідно чинного законодавства про що було написано відповідні заяви 02 травня 2022 року та 14 червня 2022 року. Після профілактичної бесіди [PERSON] , написала заяву про влаштування дітей до патронатної родини строком на три місяці з метою вирішення побутових питань та мінімізації СЖО. 14 липня 2022 року прийнято рішення виконкому Губиниської селищної ради № 89 про влаштування дітей до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , а 19 липня 2022 року дітей передано до сім`ї. За час перебування дітей в патронатній сім`ї [PERSON] частково поліпшила санітарно-гігієнічні умови проживання: речі та постіль випрані, посуд та підлогу вимито, прибрано в будинку та наявний запас продуктів довготривалого зберігання. 20 жовтня 2022 року у зв`язку з закінчення дії договору про патронат над дітьми дітей було повернуто на виховання матері. Представник позивача вказує, що з моменту повернення дітей до матері діти перестали виходити на онлайн заняття у зв`язку з відсутністю гаджетів, матір не виходила на зв`язок з класними керівниками чи адміністрацією закладу. У зв`язку з відсутністю учнів адміністрація закладу зверталась з клопотаннями про залучення дітей до освітнього процесу до служби у справах дітей Губиниської селищної ради. Працівниками Служби було проведено роз`яснювальну роботу з [PERSON] . У 2023 році родина перебувала під соціальним супроводом. Під час відвідування зафіксовані неналежні умови проживання дітей, в будинку повна антисанітарія. Надія разом з матір`ю не проживає, мешкає в селі Казначеївка у свого біологічного батька. За час перебування дітей на обліку служби у справах дітей Губиниської селищної ради мати не мінімізувала СЖО, а навпаки зарекомендувала себе з негативної сторони: зловживає алкогольними напоями, офіційно не працевлаштована, задовольняється тимчасовими підробітками. Санітарно-гігієнічні умови утримання дітей не задовільні: в будинку майже завжди брудно, немає чистої постільної білизна, відсутні окремі спальні місця, посуд брудний, фіранки на вікнах не випрані, брудні. В будинку мінімальний запас продуктів довготривалого зберігання. Дитячий одяг брудний, діти не завжди мають одяг та взуття відповідно сезону. Місце для навчання відсутнє, канцелярським приладдям дітей не забезпечено. Діти постійно брудні та неохайні. Мати має низький виховний потенціал, вихованням дітей не займається, освітній процес не контролює. У зв`язку з вищезазначеним на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, протокол 5/23 від 24 травня 2023 року, розглядалося питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , та прийнято колегіальне рішення про необхідність надання [PERSON] терміну, строком в 1 місяць з метою мінімізації складних життєвих обставин, згідно рішення виконкому Губиниської селищної раді № 110 від 08 червня 2023 року. [PERSON] надано допомогу: фарбу, 2 комплекти постільної білизни, комплект рушників, махрові простирадла, одяг для дітей. З метою контролю щодо покращення санітарно-гігієнічних умов проживання дітей було збільшено кількість відвідувань родини. Комісією у складі працівників Служби у справах дітей Губиниської селищної ради [PERSON] та [PERSON] , спільно з фахівцем соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг Губиниської селищної ради» [PERSON] здійснено комісійні відвідування родини: 29 травня 2023 року, 02 червня 2023 року, 09 червня 2023 року, 14 червня 2023 року, 16 червня 2023 року, 22 червня 2023 року. Лише двічі вдалося потрапити до приміщення та зафіксувати таке: [PERSON] почала білувати стіни у вітальні; підлога, вікна та двері не пофарбовані; не виокремлено окремі спальні місця для дітей; не організовано місця для навчання; з навчальним закладом на зв`язок не виходила, навчанням дітей не цікавилась; донька з матір`ю не проживає; трава навколо будинку не викошена. Виходячи з особистого спілкування з матір`ю дітей та її поведінки, можна зробити висновок, що [PERSON] не бажає та не має наміру змінювати свій спосіб життя, змінювати свою поведінку чи ставлення до дітей. Діючи в найкращих інтересах та захисту законних прав дітей, на засіданні виконавчого комітету Губиниської селищної ради прийнято рішення № 158 від 19 липня 2023 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з порушенням Закону України «Про освіту», КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР» направляли клопотання № 82 від 29 березня 2023 року, № 221 від 23 серпня 2023 року, № 272 від 23 серпня 2023 року, № 70 від 14 березня 2024 року про повернення до освітнього процесу здобувачів освіти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Працівниками Служби у справах дітей здійснювались виїзди до родини, але поспілкуватись з [PERSON] не виявлялось можливим у зв`язку з її відсутністю. Оскільки [PERSON] за постійним місцем проживання, а саме: [ADDRESS] , не проживала, про що свідчать акти відсутності вдома, Службою у справах дітей Губиниської селищної ради направлено клопотання № 250 від 26 жовтня 2023 року до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо встановлення місця проживання [PERSON] та вжиття заходів відповідно до компетенції. 28 листопада 2023 року за вих. № 471/4049 надійшло повідомлення від відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції, в якому зазначено, що [PERSON] разом з дітьми дійсно проживає у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час місце проживання [PERSON] разом з дітьми невідоме. Постановленою суддею ухвалою від 21 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене підготовче засідання. 08 жовтня 2024 року в підготовчому засіданні оголошено перерву за клопотанням відповідача-1 для звернення [PERSON] за правовою допомогою. Постановленою судом у підготовчому засіданні ухвалою від 14 листопада 2024 року за участі відповідача-1 визнано доцільним отримати думку дітей [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 21 жовтня 2025 року, у зв`язку з наданням доказів неможливості встановлення місця перебування дітей, визнано за можливе провести розгляд справи у відсутність отримання думки дітей щодо позбавлення батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Щодо заслуховування думки дітей пояснив, що органом опіки та піклування вживалися всі дії для з`ясування місцезнаходження дітей та відповідача-1, направлено звернення до правоохоронних органів, які повідомили про неможливість встановлення місцезнаходження відповідача-1. Відповідач-1 у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У підготовчому засіданні повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача-1 не надходило. Відповідач-2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. Відзив на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача-2 не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзиви, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши доводи, викладені у позовній заяві, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши їх наданими суду доказами, оцінивши висновок органу опіки та піклування, висновує таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено, що [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої вказано [PERSON] , батьком зазначено [PERSON] (копія свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 серпня 2009 року /а.с.12/). При цьому, згідно з копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00032276502 від 26 серпня 2021 року, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с.13/. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , Батьком [PERSON] (копія свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 2011 року /а.с.11/). Згідно з копією паспорту громадянки України серії [NUMBER] [PERSON] , відповіді відділу ЦНАП Губиниської селищної ради від 17 травня 2024 року № 208 на запит суду, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 25 січня 2008 року /а.с.10, 41/. Згідно з наказами Служби у справах дітей виконавчого комітету Губиниської селищної ради від 17 травня 2021 року № 92 та № 93 /а.с.14, 15/ малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Губиниської селищної ради. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (надалі Порядок № 866). Згідно з п. 3 Порядку № 866 органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі утворення), селищних, сільських рад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей. За абз. 1, 2, 3, 7 ч. 8 Порядку № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень. У разі виявлення (підтвердження) за результатами оцінки рівня безпеки дитини фактів безпосередньої загрози її життю або здоров`ю та потреби у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки дитина може бути невідкладно направлена до закладів охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 цього Порядку. Служба у справах дітей за участю інших структурних підрозділів районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради здійснює підготовку документів для звернення органу опіки та піклування до суду про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або відібрання дитини у матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Так, матеріали справи свідчать, що 10 серпня 2021 року рішенням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради № 123 влаштовано [PERSON] до КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР з цілодобовим перебуванням на 2021 2022 навчальний рік /а.с.16/. З довідки № 329 від 01 вересня 2021 року КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР вбачається, що [PERSON] навчається у 6 класі з 01 вересня 2021 року на підставі наказу № 62-у від 01 вересня 2021 року /а.с.17/. Згідно з вимогами п. 11 Порядку № 866 Служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини: протягом 15 календарних днів після надходження повідомлення вивчає умови проживання та утримання дитини батьками або особами, які їх замінюють, розглядає питання про доцільність (недоцільність) повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу (якщо встановлено, що дитина самовільно залишила медичний, навчальний, виховний заклад, інший заклад або установу, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування), готує відповідний висновок з урахуванням інтересів дитини, надсилає його керівникові закладу, в якому тимчасово перебуває дитина; не пізніше ніж протягом одного місяця з дня надходження повідомлення забезпечує повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу, який вона самовільно залишила (у разі прийняття рішення про доцільність повернення дитини. Під час вирішення питання про повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу, який вона самовільно залишила, враховується думка дитини, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Думка дитини має бути зазначена у висновку про доцільність (недоцільність) її повернення. Так, 02 травня 2022 року [PERSON] ознайомилася з пам`яткою для ознайомлення батьків з відповідальністю про утримання, виховання та навчання неповнолітніх /а.с.18/ та 02 травня 2022 року подала заяви: про зобов`язання забрати своїх дітей за своїм місцем проживання. Зобов`язалася виховувати дітей належним чином, не передавати їх іншим особам. У разі порушення нею зобов`язань повідомила про обізнаність з відповідальністю /а.с.19/; про проведення бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, зобов`язання недопущення проявів насильства в сім`ї, створення належних санітарно-побутових умов для дітей /а.с.20/; про зобов`язання забрати дітей за місцем проживання та надалі не залишати дітей до інших осіб без власного нагляду /а.с.21/. 13 липня 2022 року [PERSON] подано заяву голові Комісії з питань захисту дітей Губиниської селищної ради з проханням розглянути питання щодо влаштування дітей: [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя на період вирішення заявником побутових питань /а.с.22/. 14 липня 2022 року прийнято рішення Виконавчого комітету Губиниської селищної ради № 89 про влаштування малолітніх [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] /а.с.23/. 29 березня 2023 року за № 42 до Начальника Служби у справах дітей Губиниської селищної ради надійшло звернення КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР /а.с.24/, в якому, крім іншого, повідомлено про те, в 1 семестрі з 01 вересня 2022 28 жовтня 2022 року [PERSON] перебуваючи під патронатом на уроки виходила в синхронному режимі. 24 жовтня 2022 року [PERSON] забрала мати. З 02 листопада 2022 року дівчинка на уроки в синхронному режимі не виходить, домашні завдання не виконує. В 2 семестрі в синхронному режимі учениця не працює, домашні завдання не надсилає. Зараз проживає з біологічним (зі слів матері) батьком в с. Казначеївка. Мати не проявляє належної уваги до дитини. Зв`язок з нею відсутній. 08 червня 2023 року рішенням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради № 110 «Про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] » надано [PERSON] термін строком 1 місяць з метою мінімалізації складних життєвих обставин та налагодження стосунків з дітьми [PERSON] та [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] створити належні санітарно-гігієнічні умови для проживання та виховання дітей: в будинку вимити, пофарбувати підлогу, двері та вікна, побілити стіни та стелю; випрати постільну білизну, фіранки та дитячий одяг; організувати окремі спальні місця для дітей; виокремити та організувати місце для навчання дітей; забезпечити чистоту кухонного куточку; викосити траву навколо будинку /а.с.25/. 09 червня 2023 року комісією у складі начальника та провідного спеціаліста Служби у справах дітей Губиниської селищної ради, начальника відділу та фахівця з соціальної роботи КЗ «ЦНСП» Губиниської селищної ради складено акт про відсутність за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] о 15:10 год та неможливість обстеження умов проживання у зв`язку з відсутністю повнолітніх осіб вдома /а.с.26/. 14 червня 2023 року комісією у складі начальника та провідного спеціаліста Служби у справах дітей Губиниської селищної ради, провідного психолога та фахівця з соціальної роботи КЗ «ЦНСП» Губиниської селищної ради складено акт про відсутність за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] о 11:20 год та неможливість обстеження умов проживання у зв`язку з відсутністю повнолітніх осіб вдома /а.с.28/. 22 червня 2023 року комісією у складі начальника та провідного спеціаліста Служби у справах дітей Губиниської селищної ради, фахівця з соціальної роботи КЗ «ЦНСП» Губиниської селищної ради складено Акт обстеження умов проживання родини за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Щодо умов проживання встановлено: незадовільні санітарно-гігієнічні умови, підлога підметена лише у вітальні, пофарбовано одні двері та одне підвіконня, постільна білизна складена на толі, спальні місця брудні, з вікон знято покривала, вимито посуд на кухонному кутку, в залі прибрано речі, старі шафи в занедбаному стані. Для виховання дітей виділено одну кімнату з одним спальним місцем, яке покрите брудним покривалом, є місце навчання, мати не в змозі показати речі дітей (відсутні), на момент відвідування був присутній лише [PERSON] (брудний). Стосунки в сім`ї помірні. [PERSON] не бажає проживати з матір`ю, [PERSON] більше часу проводить з матір`ю, допомагаючи їй при заробітках. Матір`ю не створено належних умов для проживання дітей /а.с.29/. 19 липня 2023 року на засіданні виконавчого комітету Губиниської селищної ради прийнято рішення № 158 від «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] » за результатами розгляду пропозиції комісії з питань захисту прав дитини № 6/23 від 23 червня 2023 року в інтересах дітей. 23 серпня 2023 року до Начальника служби у справах дітей Губиниської селищної ради надійшло клопотання КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР № 221, згідно з яким висловлено прохання провести інформаційно-просвітницьку роботу з [PERSON] ,, яка порушує Закон України «Про освіту» та не сприяє отриманню освіти її неповнолітніми дітьми. На дату клопотання відомості та місцезнаходження дітей не відоме. Мати на зв`язок не виходить, не виконує батьківських обов`язків /а.с.30/. 23 серпня 2023 року комісією у складі начальника та провідного спеціаліста Служби у справах дітей Губиниської селищної ради, старшого інспектора СЮП Новомосковського РВП складено акт про відсутність за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] о 13:25 год та неможливість обстеження умов проживання у зв`язку з відсутністю повнолітніх осіб вдома /а.с.32/. 01 вересня 2023 року Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради направлено клопотання до начальника Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому повідомлено, що на обліку служби у справах дітей Губиниської селищної ради перебувають діти [PERSON] та [PERSON] , як діти з сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах. Мати, [PERSON] проявила себе з негативної сторони: безвідповідальне ставлення до виконання батьківських обов`язків, до виховання дітей та забезпечення належних санітарно-гігієнічних умов проживання. [PERSON] схильна до зловживання алкогольними напоями, за результатами оцінки потреб сім`ї має низький виховний потенціал. На засіданні виконавчого комітету Губиниської селищної ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Також, зі слів [PERSON] ( [NUMBER] ), вона мала намір фактично проживати разом [PERSON] та дітьми на території Магдалинівської ТГ за адресою: [ADDRESS] . На даний час місцеперебування [PERSON] невідоме. Для захисту законних прав та інтересів малолітніх дітей заявлено прохання вжити відповідних заходів щодо визначення місцезнаходження [PERSON] 12 грудня 2023 року начальника Служби у справах дітей Губиниської селищної ради повідомлено начальником ВП № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, що до Казначеївського старостинського округу було надіслано запит з приводу надання довідки, чи проживає у них на території [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми (вих. 47.1\\3947 від 20 листопада 2023 року). 24 листопада 2023 року до ВП № 1 надійшла відповідь від в. о. старости Казначеївського старостинського округу, що дійсно [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою в [ADDRESS] , з [PERSON] . На момент здійснення виїзду інспектором ювенальної превенції спільно з начальником служби у справах дітей Магдалинівської селищної ради до родини [PERSON] за вище вказаною адресою, остання зі старшою донькою була відсутня за місцем мешкання. Зі слів співмешканця [PERSON] , останні перебувають на роботі. Де саме він пояснити не зміг /а.с.34/. 14 березня 2024 року до Начальника служби у справах дітей Губиниської селищної ради надійшло клопотання КЗО «Магдалинівська спеціальна школа» ДОР № 70, згідно з яким повідомлено, що [PERSON] порушує Закон України «Про освіту» та не сприяє отриманню освіти її неповнолітніми дітьми. Діти на навчання з 01 вересня 2023 року не приступили. Зі слів батька дітей [PERSON] пояснено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. Зі слів [PERSON] разом з дітьми повернулася до постійного проживання в смт Губиниха. Мати на зв`язок не виходить, не виконує в повному обсязі своїх батьківських обов`язків. Місцезнаходження дітей невідоме /а.с.35/. Таким чином, наявні в справі матеріали, зібрані та подані органом опіки та піклування, свідчать про наявність спору, пов`язаного з позбавленням батьків батьківських прав щодо дітей через невиконання батьками батьківських обов`язків, не створення умов для проживання та виховання дітей, нехтування батьком батьківських обов`язків взагалі відносно сина [PERSON] та матері відносно дітей [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи спір суд висновує таке. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У частині сьомій статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. У статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, зокрема і в частині щодо здобуття повної загальної середньої освіти дітьми. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. За ч. 3, 4 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16 (провадження № 61-29266св18) зазначено, що судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі собою встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не достатньою мірою, не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають у тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19) зробив висновок, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька/матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23). Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23). Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. У цій справі позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач-2 самоусунувся від виховання сина, не допомагає в його утриманні, не цікавиться його життям та здоров`ям, не приймає участі в житті дитини. Позов же в частині відповідача-1 обґрунтований невиконанням матір`ю своїх обов`язків щодо створення умов для проживання та виховання дітей, нехтування матір`ю обов`язком забезпечення здобуття [PERSON] та [PERSON] повної загальної середньої освіти. Так, надані суду докази у виді звернень та клопотань Комунального закладу освіти «Магдалинівська спеціальна школа» Дніпропетровської обласної ради, в якій згідно з довідкою від 01 вересня 2021 року та рішенням від 10 серпня 2021 року навчаються діти свідчить, що неповнолітні на час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] з 2023 року не приступили до навчання та матір`ю дітей не забезпечено здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. При цьому відповідач-1, будучи присутньою в підготовчому засіданні, знаючи про суть позову, обставини, покладені в його обґрунтування та вказуючи на своє заперечення проти позову під час підготовчого засідання, в судове засідання не з`явилася, присутності дітей для отримання пояснень, як їх законний представник, не забезпечила. Вжиті органом опіки та піклування заходи щодо встановлення місцезнаходження дітей для отримання їх думки щодо позбавлення батьківських прав результату не дали, про що свідчить відповідь Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області /а.с.111/. Водночас суд ураховує й те, що матеріали справи у виді акту обстеження умов проживання від 22 червня 2023 року свідчать про намагання відповідача-1 створювати умови для забезпечення дітей, в тому числі й шляхом догляду за умовами проживання, а поведінка дітей, зокрема [PERSON] , зафіксована в акті свідчить про наявність зв`язку дитини з матір`ю. А тому, враховуючи ставлення батьків до дітей та враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу держави на поведінку батьків, один з яких (мати) все-ж таки проявляє турботу, хоча й неналежну, щодо дітей, наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав відповідача-2 відносно сина, водночас підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відповідача-1, в частині відібрання без позбавлення батьківських прав щодо дітей. Вирішуючи позов у частині позбавлення батьківських прав відповідача-2 суд ураховує, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, долучений до справи, стосується лише [PERSON] та не містить аргументації та резолюції щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . З наданих матеріалів не вбачається здійснення органом опіки та піклування дій щодо обстеження умов проживання [PERSON] за встановленою адресою ( [ADDRESS] ), звернення органу опіки та піклування до батька [PERSON] з приводу неналежного виховання матір`ю, з якою проживає [PERSON] , батьківських обов`язків для вжиття відповідних дій. Однак, суд ураховує, що саме по собі ненадання висновку органом опіки і піклування, залученим судом до участі у справі, за наявності достатніх та достовірних доказів, які надають суду можливість визначити інтереси дитини й ухвалити мотивоване судове рішення по суті справи не є належною підставою для відмови у позові, оскільки б така відмова суто з формальних підстав, не забезпечить захист прав та інтересів дитини, що є першочерговим для розгляду справи про позбавлення батьківських прав. Так, з наданих суду доказів убачається, що вихованням та утриманням дитини займається виключно матір, батько [PERSON] [PERSON] не виконує батьківських обов`язків взагалі, з 2023 року з сином не проживає, матеріально його не забезпечує, не впливає на питання щодо навчання, байдуже, з огляду на пояснення, отримані навчальним закладом та правоохоронними органами, ставиться до долі дитини. З наявних у справі матеріалів судом не встановлено жодних доказів на підтвердження намагань відповідача-2 здійснювати батьківські обов`язки щодо сина. Будучи обізнаним про час та місце розгляду справи відповідач-2 жодних дій, направлених на встановлення можливості спілкування з дитиною не виявив, у судове засідання не з`явився, що, на думку суду, свідчить про його байдужість до долі дитини. Таким чином, ураховуючи відсутність висновку органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відсутності доказів дослідження органом опіки та піклування питання спрямованості волі (умислу чи бездіяльності) батька до питання виховання сина, відсутність таких доказів у матеріалах справи, наявність доказів допущення бездіяльності щодо виховання та утримання сина, не забезпечення здобуття ним повної загальної середньої освіти, підлягають задоволенню частково позовні вимоги щодо відповідача-2, в частині відібрання без позбавлення батьківських прав щодо дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд висновує про наявність порушення прав та інтересів дітей, ухилення відповідача-2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина взагалі, невжиття відповідачем-1 протягом тривалого часу належних заходів для можливості забезпечення створення умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дітей, отримання ними загальної середньої освіти. За таких обставин суд вважає за належне відібрати у [PERSON] неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та відібрати у [PERSON] , без позбавлення батьківських прав, неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , передавши дітей органу опіки та піклування Губиниської селищної ради. При цьому суд зазначає, що згідно з абзацами восьмим та дев`ятим пункту восьмого Порядку № 866 у разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), селищної, сільської ради за місцем проживання сім`ї для надання соціальних послуг сім`ї. Результати проведеної роботи щодо надання соціальних послуг сім`ї враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів суд виходить з такого. За ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Стаття 179 СК України встановлює, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Зі змісту ст. 180, 181, 182, 184 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи висновок суду про відібрання від відповідача-2 сина та відібрання дітей від відповідача-1 без позбавлення їх батьківських прав, виходячи з інтересів дітей, обставини, викладені у відповідному висновку органу опіки та піклування щодо здоров`я дітей, матеріального стану відповідачів, суд вважає, що позов у частині стягнення аліментів та у визначених у позові розмірах також підлягає задоволенню. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн з відповідача-1 та 1 211,20 з відпвідача-2. На підставі викладеного,

Outcome: partial