Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 19 жовтня 2024 року він дав у борг [PERSON] грошові кошти в сумі 150 000 грн. під 53 % місячних з терміном повернення боргу до 20 грудня 2024 року, про що складено боргову розписку від 19. 10. 2024 року. На теперішній час відповідач борг не повернув, тому він просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 150 000 грн., 53 % місячних за 95 днів прострочення зобов`язання з 19 жовтня 2024 року по 22 січня 2025 року в розмірі 251\~750 грн. та судовий збір 4018,00 грн. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином на сайті Баришівського районного суду Київської області, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, своїм правом на подання відзиву не скористався, і суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Згідно ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст.\~247\~ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 жовтня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, а саме - [PERSON] отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 150 000 грн. під 53 % місячних з терміном повернення боргу до 20 грудня 2024 року, про що складено боргову розписку. На теперішній час відповідач борг не повернув, від виконання договору ухиляється, жодних дій, спрямованих на повернення коштів не вчиняє, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 150\~000 грн., 53 % місячних по несплачених процентах в розмірі 251\~750 грн. та судовий збір 4018,00 грн. Згідно правил ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 ст. 1051 ЦК України зазначає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Крім того, частина 1 ст. 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження того, що між ним та [PERSON] існували боргові відносини позивач надав оригінал боргової розписки, підписаної відповідачем. Враховуючи, що відповідач факт отримання грошових коштів не спростував, розмір боргу не оспорює, тому є підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення тих коштів, які реально були передані боржнику. Проте суд не задовольняє вимоги [PERSON] щодо стягнення 53 -х % на місяць, оскільки такі дії не передбачені законодавством, і позивач не є кредитною організацією, сферою діяльності якої є надання коштів у борг. Таким чином, суд задовольняє позов в розмірі 150 000 грн., в решті позову відмовляє. Згідно положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial