Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 81082,12 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 09.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - товариство) та [PERSON] (далі відповідач або позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 493792958 (далі - договір), у формі електронного документа, відповідно до якого відповідачка отримала від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 26600,00 грн. Проте в порушення умов договору та правил позичальниця не повернула надані їй кредитні кошти та не сплатила проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 25.03.2025 у відповідно до ст. 1077 ЦК України товариство відступило право вимоги за договором до товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - позивач або новий кредитор) за договором факторингу №МВ-ТП/28 (далі - договір факторингу). З метою збереження та не розголошення персональних даних інших осіб, з якими у товариства існують правовідносини, до суду надається витяг з реєстру прав вимог, в якому містяться відомості про право вимоги за договором саме про особу відповідачки. Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу відповідачка свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість перед позивачем становить: 95712,12 грн. Проценти за договором після розірвання договору не нараховуються. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути частину заборгованості за договором. Зокрема, загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення позивачем становить 81082,12 грн., з них: заборгованість по кредиту - 26600,00 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом 54482,12 грн. Розмір штрафних санкцій вказаний в загальному розрахунку заборгованості, однак позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Крім того, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» документи, що містять банківську таємницю. 27.10.2025 до суду надійшла витребовувана інформація. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачкою не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву остання не скористалася, хоча ухвалу про відкриття провадження було доставлено до її електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 09.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] на підставі заявки останньої було укладено договір кредитної лінії № 493792958 (а.с. 36, 41-64). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору кредитодавець зобов?язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 27000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - правила). Згідно з п.п. 7.1, 7.2, 7.3 договору рекомендована (не обов?язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 08.02.2025, а саме: протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов?язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. В обов?язковому порядку сума кредиту мас бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 08.02.2030. Базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних (п. 8.3 договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п?яти) років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов?язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (п. 11.1 договору). Також 09.01.2025 [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 493792958 від 09.01.2025, в якому містяться основні умови кредитування, які знайшли своє відображення у вказаному кредитному договору (а.с. 37-40). Згідно з листом директора ТОВ «ПРОФІТГІД» повідомлено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про те, що було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, а саме: ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 09.01.2025 здійснило перерахування коштів у розмірі 26600,00 грн. на картку № [NUMBER] . Призначення платежу: перерахування коштів [PERSON] згідно з кредитним договором № 493792958 від 09.01.2025 (а.с. 75). Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ\~«ПриватБанк»скерувало на адресу суду лист, в якому зазначило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та надало виписку по вказаному рахунку, з якої встановлено, що 09.1.2025 на рахунок відповідачки надійшли кошти у розмірі 26600,00 грн. 25.03.2025 між ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/28, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 21-26). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 25.03.2025 на виконання договору факторингу № МВ-ТП/28 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 493792958\~від 09.01.2025 на суму 60781,00 грн. (а.с. 27-29). ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на електронну адресу відповідачки направляло повідомлення про відступлення права вимоги за договором № 493792958\~від 09.01.2025 до ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 75). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 493792958\~від 09.01.2025 складеним ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за період з 09.01.2025 по 25.03.2025 у відповідачки наявна заборгованість у розмірі 60520,32,00 грн. (а.с. 31-32). ТОВ «Таліон Плюс» на електронну адресу відповідачки направляло повідомлення про дострокове розірвання договору № 493792958\~від 09.01.2025 з 07.08.2025 та необхідність оплати всієї суми заборгованості у розмірі 95712,12 грн. (а.с. 76). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 493792958\~від 09.01.2025 складеним ТОВ «Таліон Плюс» за період з 25.03.2025 по 06.08.2025 у відповідачки наявна заборгованість у розмірі 95712,12 грн.,\~з яких:\~заборгованість по\~кредиту -\~26600,00\~грн.,\~заборгованість по\~процентам -\~54482,12\~грн.,\~заборгованість по\~1330,00\~грн.\~та неустойка\~у розмірі\~13300,00\~грн. (а.с. 33-35). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з приписами ст. 12, ч.ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 493792958 від 09.01.2025, а також отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що не заперечується останньою. У вказаному договорі, а також паспорті споживчого кредиту визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, з чим відповідачка погодилася, підписавши їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з тим відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором № 493792958 від 09.01.2025, яка становить 95712,12 грн.,\~з яких:\~заборгованість по\~кредиту -\~26600,00\~грн.,\~заборгованість по\~процентам -\~54482,12\~грн.,\~заборгованість по\~1330,00\~грн.\~та неустойка\~у розмірі\~13300,00\~грн. Однак, як зазначено в позовній заяві, позивачем було прийнято рішення про стягнення з відповідачки частини заборгованості, а саме: 81082,12 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 26600,00 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом 54482,12 грн. І саме цю суму просить стягнути позивач у даній справі. Водночас доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй позикодавцем кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечила щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови укладеного кредитного договору № 493792958 від 09.01.2025, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, а також, беручи до уваги правомірність набуття права вимоги позивачем за спірним кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог в розмірі 81082,12грн. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.\~141\~ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 20). Враховуючи,\~що суд\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позову,\~то згідно\~з ч.\~1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. позивач надав суду: договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024, ордер про надання правничої допомоги від 02.12.2024, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, додаткову угоду № 1517 від 02.09.2025 до договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024,акт приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2025 та платіжна інструкція від 02.09.2025 про оплату за надання правової допомоги (а.с. 78-92). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Відповідачкою не подано ніяких заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 5000,00 грн., враховуючи задоволення позову в повному обсязі та відсутність зі сторони відповідачки клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 5000,00 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 526, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved