Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У березні 2021 року Обслуговуючий кооператив «Радуга-11» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 31 313, 48 грн, збитки від інфляції у розмірі 3 255, 64 грн, 3% річних у розмірі 1 407, 90 грн та судові витрати у розмірі 5 270, 00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Заборгованість [PERSON] у період з червня 2017 року по січень 2021 року складає 31 313,48 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суді Солом`янського районного суду м. Києва від 06.05.2022 за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. На адресу суду повернувся конверт, який направлявся відповідачу, із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». У встановлений строк відзив від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Указане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року в справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18), а також у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2020 року в справі № 814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року в справі № 826/20408/14 (провадження №К/9901/16143/20), від 10 листопада 2021 року в справі № 756/2137/20 (провадження №61-3782св21) та інших. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.09.2025 вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.03.32003. Відповідач є споживачем послуг, які надає позивач. Згідно п. 1.1 Статуту Обслуговуючий кооператив «Радуга-11» був створений як житлово-будівельний кооператив «радуга», зареєстрований 28 червня 1976 року рішенням Солом?янської районної у м. Києві державної адміністрації №1 073 120 0000 002050, шляхом об?єднання фізичних осіб для будівництва житлового будинку та надання послуг членам кооперативу та власникам квартир. Відповідно до п. 1.2. Статуту Обслуговуючий кооператив «Радуга-11» є правонаступником всіх прав та обов?язків житлово-будівельного кооперативу «Радуга», ідентифікаційний код 22906072. Згідно п. 1.6 Статуту за типом Обслуговуючий кооператив «Радуга-11» є обслуговуючим кооперативом, а за напрямком діяльності - житлово-будівельним кооперативом. Метою створення Обслуговуючого кооперативу «Радуга-11» у відповідності до п. 3.1 Статуту є забезпечення визначених законодавством прав його членів та задоволення економічних, соціальних, інших потреб членів Кооперативу і власників квартир житлового будинку, дотримання ними обов?язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, необхідних для утримання будинку та прибудинкової території, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно п. 3.2 Статуту серед видів, завдань та предмету діяльності Обслуговуючого кооперативу «Радуга-11» є: управління нерухомістю; належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів кооперативу; забезпечення сприяння членам кооперативу в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов?язань, пов?язаних з діяльністю кооперативу; організація культурно-побутового обслуговування членів кооперативу, власників квартир та членів їх сімей; забезпечення підтримання належного порядку на території будинку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача за період з червня 2017 року по січень 2021 року становить 31 313,48 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно із ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг і відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 р. із наступними змінами та доповненнями, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього та, інших актів цивільного законодавства. Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує за надані житлово-комунальні послуги, допустив заборгованість з їх оплати. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено вище, заборгована відповідачами сума за надані послуги становить: - 31 313, 48 грн. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги; - 3 255,44 грн. - інфляційних нарахувань; - 1 407, 90 грн. - 3% річних. Відповідачі, не надавши до суду відзив, ні суми заборгованості, ні нарахованих річних, інфляційних втрат не спростовували, своїх розрахунків не надали. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 3статті 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. позивач надав суду: договір №3 про надання правничої (правової) допомоги від 20.08.2020, свідоцтво серія КВ №005810 про право на заняття адвокатською діяльністю, платіжне доручення №125 від 26.11.2020 на суму 3000, 00 грн, детальний опис послуг (робіт) наданих адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 2 270, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved