Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник позивача адвокат Руденко К.В. звернувся до суду з вказаною позовною заявою до Заводського районного суду м.Запоріжжя, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №9178 від 14.04.2024 станом на 14.04.2025 у сумі 50625,00 грн, яка складається з наступного: 5000,00 заборгованість за кредитом, 45 625,00 заборгованість за нарахованими відсотками та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14.04.2024 між ТОВ «КЛТ Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №9178, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 365 днів, тобто до 14.04.2025, шляхом його переказу на платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ «Таскомбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті товариства та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті товариства. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розмінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідач в порушення умов Кредитного договору не повернув суму кредиту, не сплатив нараховані відсотки, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку і просить стягнути позивач. Одночасно із позовною заявою представник позивача подав до суду клопотання про витребування доказів у справі. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.07.2025 цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. 13.08.2025 справа надійшла в провадження судді Коваленка П.Л. Ухвалою судді від 18.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано з АТ «Таскомбанк» докази у справі. 04.09.2025 на виконання ухвали про витребування доказів, АТ «Таскомбанк» направило на адресу суду витребовувану інформацію та документи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду на надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial