Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року у розмірі 33 081,55 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 30.11.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») і [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали кредитний договір № 460541539. На підставі цього договору відповідачу надано кредит у розмірі 11 900,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за вказаним договором, перерахувавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 11 900,00 грн на його банківську картку. На підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 30/1023-01 від 30.10.2023 року та № 09/07/25-Е від 09.07.2025 року право вимоги за вищевказаним кредитним договором спочатку перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», після чого - до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом - до ТОВ «ФК «Ейс». Внаслідок порушення [PERSON] умов договору, неповернення кредитних коштів у встановлені договором строки, а також несплати процентів заборгованість відповідача за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року становить 33 081,55 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] зазначений розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2422,40 грн сплаченого судового і 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03.09.2025 року частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в Акціонерного товариства «А-Банк» (далі - АТ «А-Банк») інформацію про емісію на ім`я [PERSON] платіжної картки № [NUMBER] , зарахування на цю картку коштів у період з 30.11.2021 до 05.12.2021 року у розмірі 11 900,00 грн, а також про фінансовий номер телефону відповідача. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 05.11.2025 року постановлено провести заочний розгляд у цій справі та ухвалити заочне рішення. Представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» у судове засідання не з`явився, разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи,повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав. Суд установив такі обставини. 30.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) і [PERSON] (позичальник) в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклали договір кредитної лінії № 460541539. Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 09.11.2023 року [PERSON] здійснив акцепт оферти за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV2M74M. Зі змісту п. 5.14 вказаного договору видно, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. У п. 5.4 договору його сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. За цим договором кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11 900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила) (п. 1.1 договору). За умовами п. п. 1.2, 1.3 договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 11 900,00 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено 30.12.2021 року. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період), а саме до 30.12.2021 року (п. 1.7 договору). У п. 1.8 цього договору його сторони погодили, що встановлений п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Відповідно до п. 1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, які нараховуються в такому порядку: - виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 197,10 % річних, що становить 0,54 % від суми кредиту за кожний день користування ним; - за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору з наступного після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 657,19 % річних, що становить 1,80 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 18 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.9.3 договору). Окрім того, у п. 1.12 договору його сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на таких умовах: - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1); - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.12.2). До позову також долучено копію паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 460541539 від 30.11.2021 року, а також копію заявки на отримання грошових коштів в кредит від 30.11.2021 року, яка містить загальну інформацію про кредит, персональні дані позичальника, номер його телефону - [NUMBER] , а також відомості про номер банківської картки - [NUMBER] . Згідно з відповіддю АТ «А-Банк» № 20.1.0.0.0/7-20251015/0274 від 20.10.2025 року [PERSON] в АТ «А-Банк» емітовано картку № [NUMBER] , а номер телефону [NUMBER] є його фінансовим номером та знаходиться в його анкетних даних. Як видно зі змісту виписки про рух коштів на рахунку [PERSON] , 30.11.2021 року на рахунок відповідача від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів у розмірі 11 900,00 грн. Вищевказане також підтверджується платіжним дорученням № 697859335052.128 від 30.11.2021 року. Окрім того, на підтвердження виконання умов договору та надання [PERSON] кредиту до позовної заяви долучено копію платіжного доручення № d92848a7-da88-4001-879e-71ee0d16429b від 30.11.2021 року, зі змісту якого видно, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] кошти на суму 11 900,00 грн за договором № 460541539 від 30.11.2021 року. Також у матеріалах справи є довідка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про ініціювання відповідної платіжної операції. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 05.05.2020 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року становила 33 081,55 грн, з яких 11 899,80 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21 181,75 грн - заборгованість за процентами. Як видно зі змісту цього розрахунку, [PERSON] частково погашав заборгованість за кредитом, сплативши 30.12.2021 року загалом 1928,00 грн, з яких 1927,80 грн віднесено у рахунок погашення заборгованості за процентами, що дорівнює сумі всіх фактично нарахованих протягом дисконтного періоду процентів, а 0,20 грн - у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Надалі строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року був неодноразово продовжений, серед іншого до 31.12.2024 року, шляхом підписання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» додаткових угод, а саме: № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року до позовної заяви долучено витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно з реєстром прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, а також акт звірки взаємних розрахунків. Зі змісту вищевказаного витягу з реєстру прав вимоги видно, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до [PERSON] за договором № 460541539 від 30.11.2021 року на загальну суму 33 081,55 грн, з яких 11 899,80 грн - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 21 181,75 грн - заборгованість за відсотками. Як видно зі змісту розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 05.05.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року становила 33 081,55 грн. Після набуття права вимоги до відповідача ТОВ «Таліон Плюс» не нараховувало відсотки за договором. 30.10.2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) і ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) уклали договір факторингу № 31/1023-01, відповідно до п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1 цього договору факторингу його сторони домовились, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. На підтвердження відступлення права вимоги за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року до позовної заяви долучено витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року, зі змісту якого видно, що ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором на загальну суму 33 081,55 грн, з яких 11 899,80 грн - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 21 181,75 грн - заборгованість за відсотками. 08.07.2025 року позивач ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до п. 1.1 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт зобов`язався відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1, є невід`ємною частиною договору. У п. 1.2 цього договору факторингу його сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На підтвердження відступлення позивачу права вимоги за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року до договору факторингу № 08/07/25-Е долучено витяг з реєстру боржників від 08.07.2025 (додаток № 1), а також акт прийому-передачі реєстру боржників від 08.05.2025 року (додаток № 2). Зі змісту вищевказаного витягу реєстру боржників видно, що ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року на загальну суму 33 081,55 грн, з яких 11 899,80 грн - прострочене тіло, 21 181,75 грн - прострочені відсотки. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року розмір заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 33 081,55 грн, з яких 11 899,80 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 21 181,75 грн - прострочена заборгованість за процентами, 0,00 грн - строкова заборгованість за сумою кредиту та процентами, 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» слід задовольнити з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що 30.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] в електронній формі уклали договір кредитної лінії № 460541539, право вимоги за яким на підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, № 30/1023-01 від 30.10.2023 року та № 09/07/25-Е від 09.07.2025 року спочатку перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», після чого - до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом - до позивача ТОВ «ФК «Ейс». За умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 11 900,00 грн на строк 30 днів із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 0,54 % від суми кредиту у день. Сторони цього договору, окрім того, погодили можливість продовження строку кредитування до 30 днів із процентною ставкою 1,80 % у день за умови сплати позичальником протягом дисконтного та пільгового періодів кредитування всіх фактично нарахованих процентів. У випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів застосуванню підлягає базова процентна ставка у розмірі 1,98 % у день, а позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою і фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом. Також у вказаному договорі його сторони визначили, що факт користування кредитом після закінчення дисконтного періоду продовжує строк дії кредитної лінії, але не більше, ніж на 90 календарних днів, зі сплатою процентів у розмірі 2,98 % у день. Отримавши кредит, [PERSON] частково погашав заборгованість, проте належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Оскільки у матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а розмір заборгованості [PERSON] підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідач не спростував, з останнього слід стягнути на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії № 460541539 від 30.11.2021 року у розмірі 33 081,55 грн, з яких 11 899,80 грн - прострочена заборгованість за сумою (тілом) кредиту, 21 181,75 грн - прострочена заборгованість за процентами. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності, серед іншого, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Установлено, що 09.07.2025 року Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» (далі - адвокатське бюро, адвокат) і позивач ТОВ «ФК «Ейс» (далі - клієнт) уклали договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01, відповідно до п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Окрім того, 09.07.2025 року Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» і ТОВ «ФК «Ейс» уклали додаткову угоду № 25770580883 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025 року, зі змісту п. 1 якої видно, що клієнт доручив, а адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів, зокрема у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 року Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало ТОВ «ФК «Ейс» такі послуги: 1) складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року, вартість - 5000,00 грн; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року, вартість - 1000,00 грн; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , вартість - 500,00 грн; 4) підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 460541539 від 30.11.2021 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , вартість - 500,00 грн. Згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У постанові від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved