Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтовує\~тим,\~що 05.06.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«ТЕХНОФІНАНС» та\~відповідачем було\~укладено договір позики «Профі» №3501507069-026007, за умовами якого відповідач отримала у кредит грошові кошти в сумі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , зі строком повернення до 04.07.2024 включно, сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 1,40% від суми позики, що становить 511% річних, та сплатою комісії за використання позики у розмірі 0,1% від суми позики та одноразової комісії за видачк позики у розмірі 1,50% від суми позики. Однак свої зобов`язання за договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22614,00 грн., з яких: 6000,00 грн. -\~заборгованість за тілом кредиту; 2436,00 грн.\~- заборгованість по відсоткам; 12000,00 грн. -\~заборгованість за пенею, 2178,00 грн. - \~заборгованість за комісією. ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» намагалося врегулювати питання щодо погашення заборгованості в досудовому порядку, проте відповідач не виходить на зв`язок та не здійснила погашення за договором. На підставі викладеного ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 22614,00 грн. та судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 23.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі, в якій просила розглядати справу без їхньої участі, заяву підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] ,\~будучи\~належним\~чином\~повідомленою\~про\~дату,\~час\~та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з`явилася, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася та заяв про відкладення розгляду справи чи його проведення без її участі не подавала. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що 05.06.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики «Профі» №3501507069-026007, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.12 договору позики. Відповідно до п.2.1 договору позики, позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 6000,00 грн. на умовах строковості, оплатності та поверненості, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а позичальник у встановлений цим договором строк зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами на визначених цим договором умовах. Пунктом 2.3 договору встановлено, що строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін 04.07.2024 включно. Згідно п.2.5 договору позики за користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1,40% від суми позики, що за календарний рік становить 511% річних. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів здійснюється щоденно протягом строку кредитування. День надання позики не враховується при нарахуванні процентів, день повернення позики враховується при нарахуванні процентів. Відповідно до п. 2.6 договору позики позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього договору: комісію за використання позики, яка складає 0,1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування комісії за використання здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку кількості днів у році; одноразову комісію за видачу позики у розмірі 1,50% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики. Згідно п.2.8 договору позики орієнтовна загальна вартість позики складається із розміру сими позики, тобто суми коштів, яка надана позичальнику згідно з п.2.1 цього договору та загальних сукупних витрат за договором, тобто всіх витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням позики, включаючи проценти за користування, комісії та супровідні послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням суми позики, які сплачуються позичальником за умовами цього договору, та становить 7969,20 грн. Відповідно п.6.3 договору позики у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позикодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу сплатити товариству штраф: у розмірі 2% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання, починаючи з 2-го дня прострочення. Відповідно до додатку №1 до Договору позики №3501507069-026007 від 05.06.2024, який є невід`ємною частиною договору, та підписаний позичальником цифровим ідентифікатором, встановлено графік платежів, обчислення загальної вартості позики та реальної річної відсоткової ставки, кількість, розмір та періодичність внесення позичальником платежів з повернення позики та сплати процентів за користування коштами, а також визначена загальна вартість позики для позичальника та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит (а.с.42-43). Згідно платіжного доручення №11026 від 05.06.2024 ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» здійснило перерахунок коштів в сумі 5910,00 грн. (за мінусом комісії в розмірі 90,00 грн.) на номер картки 4149499998816399, призначення платежу: 1419564905, надання позики згідно договору кредитування №3501507069-026007 від 05.06.2024. Без ПДВ (а.с.17). Отримання вказаних кредитних коштів відповідачем не спростовано. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №3501507069-026007\~від 05.06.2024 року станом на 17.06.2025 року заборгованість [PERSON] становить 22614 грн. з яких: 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 24736 грн. - заборгованість за відсотками; 12000 грн. заборгованість за пенею; 2178 грн. заборгованість за надання послуг (а.с.48-51). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором на користь позивача. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, укладеним між нею та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС», суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у сумі 8436 грн., з яких: 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2436,00 грн. - заборгованість за відсотками. При вирішенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 12000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України №64/2022від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжена відповідними Указами Президента України, та який діє станом на час розгляду даної справи у суді. Враховуючи що договір позики №3501507069-026007 від 05.06.2024 між [PERSON] та ТОВ «ФК\~«ТЕХНОФІНАНС» був укладений 05.06.2024 року та строк користування кредитом становить до 04.07.2024 року, то неустойка, передбачена договором, нарахована позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, в задоволені вимог позивача про стягнення неустойки в розмірі 12000 грн. слід відмовити. Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Однак,\~в договорі позики №3501507069-026007 від 05.06.2024 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які встановлена щоденна комісія в розмірі 0,1% за супроводження договору та обслуговування заборгованості. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, то положення, укладеного між сторонами, кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щодня сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нараховано комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2178 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги про її стягнення з відповідачки задоволенню не підлягають. Відповідно до положень статті133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи Згідно з правилами частин першої та другої\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: довіреність від 02.07.2024 року, договір №03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.54-59, 61). При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не приймав, справа є не складною, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів. Таким чином, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 4000 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (на 37,3%), відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1492 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 903,56 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial