Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позовних вимог зазначили, що 06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1353450, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці кредит у розмірі 6500,00 грн на умовах визначених кредитним договором, а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідачка, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~в сумі\~51420,40 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6489,99 грн, заборгованості за процентами 31921,41 грн, заборгованості за штрафом, пенею 13000,00 грн. 22.10.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 22102024, згідно якого ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 1353450 від 06.03.2024. Просили стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1353450 від 06.03.2024 в розмірі 51420,40 грн, а також понесені позивачем судові витрати: зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в поданій позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1353450. Договір укладено в електронному вигляді та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е430. Відповідно до умов Договору відповідачці було надано кредит в розмірі 6500,00 грн (п.1.2. Договору), строком користування 360 днів (п.1.3. Договору), періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.4. Договору), стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день, та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п.1.5.1. Договору). Перерахування відповідачці грошових коштів у сумі 6500,00 грн, згідно договору №03052022-1 від 03.05.2022 на платіжну картку, маска картки № [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ПЕЙТЕК» № 20250325-295 від 25.03.2025. Згідно повідомлення АТ «ПУМБ» від 09.10.2025 № 2 КНО-07.8.5/ [NUMBER] , наданого на виконання вимог ухвали суду від 24.09.2025, на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] , 06.03.2024 на вказану карту було зараховано кошти в розмірі 6500 грн (а.с.37). Згідно розрахунку заборгованості за Договором від 06.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 22.10.2024, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Селфі Кредит» складала 51240,40, з них: заборгованість за тілом кредиту 6489,99 грн, заборгованість за процентами 31921,41 грн, заборгованість за штрафом, пенею 13000,00 грн. 22.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 22102024 у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22102024 від 22.10.2024 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 51420,40 грн, в тому числі: 6489,99 грн\~ заборгованість за тілом кредиту, 31921,41 грн\~ сума заборгованість за процентами, 13000,00 грн заборгованість за штрафами. 12.08.2025 ТОВ «Кредит-Капітал» звернулося до [PERSON] з досудовою вимогою, в якій йдеться про те, що неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме відмова від повернення кредиту, передбаченого кредитним договором, несплата відсотків за користування кредитними коштами, призвело до виникнення заборгованості, яка становить 51420,40 грн. У зв`язку з чим позивач просив відповідачку погасити виниклу заборгованість. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачкою Договір про надання споживчого кредиту № 1353450 від 06.03.2024. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 ст.\~1078\~ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторони відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Враховуючи те,\~що фактично\~отримані та\~використані кошти\~у добровільному\~порядку позичальником\~не повернуті,\~суд вважає,\~що наявні\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог ТзОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~про стягнення\~заборгованості у розмірі 6498,99 грн. за тілом кредиту, 31921,41 грн за відсотками. Стосовно вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за неустойкою (штрафом, пенею), суд зазначає наступне. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України поширюється на кредитний договір (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року\~введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Позивачем не враховано вищевказаних\~перехідних положень ЦК України\~та здійснено нарахування штрафу у\~розмірі 13000,00\~грн.\~за період\~06.05.2024-22.10.2024 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Виходячи з викладеного, з відповідачки на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1353450 від 06.03.2024 в загальній сумі 38420,40 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1809,97 грн, виходячи з розрахунку: 38420,40 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 51420,40 грн (розмір заявлених позовних вимог). В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн, суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем долучено Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт наданих послуг №129 від 05.08.2025 до Договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, відповідно до якого сума наданих послуг за Договором складає 8000,00 грн; детальний опис наданих послуг до Акту №129 від 05.08.2025 за Договором про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025. Згідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. є обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За вказаних\~обставин,\~відповідно до\~вимог п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з [PERSON] \~на користь\~позивача необхідно\~стягнути понесені\~позивачем витрати\~на правову\~допомогу у\~сумі 5977,46\~грн (38420,40\~х 8000,00\~: 51420,40).

Outcome: partial