Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 09.09.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 151071 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 2 % в день або 730% річних, строком на 28 днів, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ ««Фінансова Компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу № 01-28/10/2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 25454,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 20454,00 грн. На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 151071 від 09.09.2020 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена [PERSON] без виконання, що стало підставою для звернення ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до суду із вказаним позовом. Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором, судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Аргументи учасників справи 12.06.2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Мартинової Н.Ю. надійшов відзив на позов, в яком зазначила, що Позивачем не додано до позовної заяві як акцепту так і оферти на укладення договору про надання фінансового кредиту №151071 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , а також докази підписання зазначених документів, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який, начебто, оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору. З довідки про ідентифікацію наданою Позивача не можливо встановити для підписання якого саме документу надавався Відповідачу одноразовий ідентифікатор KL4665. Більш того, відсутні докази того, що номер телефону, зазначений у довідці, належить саме Відповідачу. Отже, до позовної заяви не додано як акцепту так і оферти на укладення кредитного договору, а також інших документів на підтвердження укладення кредитного договору, підписані [PERSON] , у зв`язку з чим відсутні підстави вважати укладеним кредитний договір №151071 від 09.09.2020 року. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідач отримала кредитні кошти, в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови Договору №151071 від 09.09.2020 року. Жодного документу, як то платіжна інструкція/квитанція про перерахування коштів на банківський рахунок Відповідача, Позивачем не надано. Вважає, що вказаний доказ (інформаційна довідка) є неналежними та недопустимими, оскільки в довідці №1674/02 від 25.02.2025 року відсутній повний номер карткового рахунку Відповідача, дата і час прийняття до виконання платіжного доручення. В матеріалах справи відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи на підтвердження того, що Відповідач отримувала кошти в розмірі 5 000,00 грн. за Кредитним Договором №151071 від 09.09.2020 року, який начебто був укладений з ТОВ «ЗАЙМЕР». Розрахунок заборгованості ТОВ «ЗАЙМЕР», розрахунок заборгованості ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГО», складені самими кредиторами, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - Позивача. Крім того, вказані документи не є первинними бухгалтерськими документами, вони не містять даних щодо власника банківської картки, на яку начебто були перераховані кошти, повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «ЗАЙМЕР» коштів в сумі 5 000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за кредитним договором. Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів [PERSON] за кредитним договором №151071 від 09.09.2020 року Позивач не надав, що є його процесуальним обов`язком у даній категорії справ. За таких обставин, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку первинного кредитора ТОВ «ЗАЙМЕР» щодо переказу кредитних коштів Відповідачу. Позивачем не надано доказів розрахунку процентів в заявленій до стягнення сумі - 20454,00 грн., що були нараховані первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР» з метою визначення підстав їх нарахування за умовами договору (як проценти за «користування кредитом» або як міра відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України). Таким чином, неможливо здійснити перевірку правильності, правомірності та обґрунтованості нарахувань таких відсотків. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих ТОВ «ЗАЙМЕР» процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок - задоволення вимоги в частині заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, тобто після 06.10.2020 року. З урахуванням погодженого сторонами в Кредитному договорі строку кредитування до 06.10.2020 (28 днів), заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №151071 від 09.09.2020 року, яку просить стягнути Позивач, становить 7800,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - тіло кредиту; 2800 грн. (5000 х 2% х 28 днів) - проценти за користування кредитом, отже вимоги Позивача про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 20454,00 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають Враховуючи викладене,\~просить відмовити\~у задоволенні\~позову про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором в\~повному обсязі; стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на користь [PERSON] , судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. 16.06.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку, отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та Відповідач - [PERSON] . Ні Первісний кредитор, ні ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Позичальник самостійно вводить у відповідну інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора реквізити банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти. Таким чином, [PERSON] , укладаючи кредитний договір, реалізувала своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим Позичальником. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. З метою надання вичерпної інформації по справі, Позивач, після отримання Відзиву на позовну заяву, звернувся до Первісного кредитора з відповідним запитом про надання додаткового доказу, а саме: детального розрахунку заборгованості за укладеним кредитним договором. Станом на 16.06.2025 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» отримано відповідь на запити від Первісного кредитора, тому з метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи Позивач просить суд, долучити до матеріалів справи документ, наданий Первісним кредитором, а саме: детальний розрахунок заборгованості за договором № 151071. Враховуючи викладене просить суд позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] Мартинова Н.Ю. наддала до суду заяву в якій просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 151071, за умовами якого відповідач отримав на 28 днів, тобто до 06.10.2020 року кредит у розмірі 5000,00 грн, процентна ставка 2 %, на добу, 730% річних від суми кредиту, процентна ставка фіксована (а.с.15-16). Відповідно до п. 2.3 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються у відсоотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування коштів на банківський рахунок вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (а.с.15). Згідно додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 151071 від 09.09.2020 року строк кредитування 28 нів, сума кредиту 5000,00 грн, фіксована процентна ставка 2% на день, сума нарахованих процентів 2800,00 грн, сума нарахованої пені 5% у разхі наявності прострочення, до сплати 7800,00 грн (а.с.17). Договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ЗАЙМЕР» [PERSON] укладено Договір № 151071 від 09.09.2020 року підписано одноразовим ідентифікатором KL4665 (а.с.11). В підтвердженні укладання кредитного договору [PERSON] підтверджено, що вона розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення), яке було відправлене на її фінансовий номер 097-902-26-76 (а.с.11). Відповідно до інформаційної довідки, складеної ТОВ «Платежі онлайн» на картку № [NUMBER] було перераховано 09.09.2020 року о 15:08:05 - 5000,00 грн, призначення: видача кредиту № 151071 (а.с.27). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, у відповідності до умов якого набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 107202 від 22.01.2020 року (а.с.18-21). Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору Факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 25454,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20454,00 грн сума заборгованості по відсоткам (а.с.10). Сума та розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 151071 від 09.09.2020 року були передані позивачу від кредитора ТОВ «ЗАЙМЕР» згідно Договору відступлення прав вимоги № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ». Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 151071 від 09.09.2020 року, сума заборгованості [PERSON] складає 25454,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20454,00 грн (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 151071 від 09.09.2020 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 05.04.2021 року заборглованість [PERSON] становить 25454,00 грн, з яких основна сума боргу 5000,00 грн, відсотки по кредиту 2800,00 грн, прострочені відсотки за кредитом 17654,00 грн (а.с.66-68). 13.01.2025 року на адресу [PERSON] ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було направлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором № 151071 від 09.09.2020 року на суму 25454,00 грн (а.с.8). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~627\~ЦК України передбачено, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 151071 був укладений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом\~України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Так, судом встановлено, що укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] Договір про надання фінансового кредиту № 151071 від 09.09.2020 року, який підписаний електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] надавалися кредитні кошти, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення. Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів. Так, судом встановлено, що укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту № 151071 від 09.09.2020 року, який підписаний електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі [PERSON] надавався кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та іншими складовими та зі встановленими строками їх повернення. Крім того, в Договорі про надання фінансового кредиту № 151071 від 09.09.2020 року містяться умови кредитування та строк повернення кредиту. Згідно інформаційної довідки від 25.02.2025 року № 1674/02; на підставі кредитного договору № 151071, на картку [NUMBER] , зазначену [PERSON] під час укладення кредитного договору, здійснено переказ у розмірі 5000,00 гривень, призначення платежу: Видача за договором № 151071 (а.с.27). Таким чином, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі та на умовах, визначених Договором. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву суд зазначає наступне. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів задоволенню не підлягають, розрахунок заборгованості не є коректним, оскільки за умовами договору, відповідач узяла на себе зобов`язання по оплаті погодженого розміру відсотків за позикою за період після строку, вказаного у п.1.2 (28 днів) за кожен день користування позиченими коштами. Тобто нарахування позивачем відсотків за позикою відбулося у межах дії договору, так як відповідач, укладаючи такий договір, погодилася з тим, що відсотки вона сплачує і після спливу 28 - денного строку у разі неповернення коштів позики. Надаючи оцінку доводам представника Відповідача про те, що встановлення сторонами розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 20454,00 грн, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, суд робить такі висновки. Статтею 11\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування». Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 18\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З системного аналізу змісту ст.ст. 1046, 1048 ЦК України, що регламентують комплекс прав та обов`язків сторін за договором позики, вбачається, що позикодавець передає у користування позичальнику кошти позики у тому числі з метою отримання прибутку у вигляді відсотків за позикою. Натомість інтерес позичальника в укладенні договору позики полягає у тому, що він отримує у строкове користування чуже майно (грошові кошти) за що сплачує погоджені відсотки разом із наявним зобов`язанням по поверненню такого майна у визначені строки. При цьому позичальник зважує пропозицію на ринку позик (кредитів) та обирає найвигідніший для себе варіант щодо отримання коштів у позику, з урахуванням, зокрема, розміру відсоткової ставки та строку повернення отриманих від позикодавця коштів. Таким чином стверджувати про те, що умови договору за позикою є несправедливими підстав не має, так як позичальник, у даному разі [PERSON] , самостійно погодилася на відповідну відсоткову ставку та сама вирішила не повертати позичені кошти такий тривалий час, що й обумовило тривалий строк нарахування відповідної заборгованості та її розмір. Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини 1, 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, тоді як частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. У цій справі встановлено, що на підставі пункту 2.3 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та [PERSON] надання грошових коштів у позику від 09.09.2020 року № 151071 у випадку користування позикою понад строк, встановлений пунктом 1.2 договору, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту та до повного погашення заборгованості за кредитом, процентна ставка в розмірі 2,00 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. Повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий (картковий) рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця або отримання відповіді від партнера позикодавця про зарахування коштів. Доказів повернення заборгованості Відповідачкою не надано, отже Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та відповідачка погодили відповідальність позичальника у випадку користування позикою понад строк, встановлений пунктом 1.2 договору. Суд звертає увагу, що згідно з статтею 8 закону України "Про споживче кредитування" (із змінами, внесеними Законом № 3498 від 22.11.2023 року) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Таким чином, України "Про споживче кредитування" (із змінами, внесеними Законом № 3498 від 22.11.2023 року) обмежено розмір денної процентної ставки. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки відсотків за користуванням кредитними коштами за денною процентною ставкою 2,00% після закінчення строку, встановленого для повернення кредиту - є безпідстаними. Враховуючи наведене, з [PERSON] підлягають стягненню не лише 5000,00 грн. - суми позики, а й обумовлені договором позики грошових коштів відсотки та відсотки за порушення строку виконання зобов`язання, а саме: - проценти за користування кредитом в сумі 2800,00 грн, відповідно до Договору та частини першої статті 1048 ЦК України; - за період після прострочення виконання зобов`язання з [PERSON] підлягають стягненню проценти в сумі 9050,00 грн (5000 грн х 1% х 181 днів) відповідно до частини другої статті 625 ЦК України (пункту 1.2 договору) як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання та з урахуванням обмежень, визначених законом про "Споживче кредитування". [PERSON] не надано докази на спростування твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» про невиконання [PERSON] зобов`язання з повернення позики та сплати процентів за користування позикою. На підставі Договору № 151071 від 09.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , повернення позики та процентів здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця або через особистий кабінет на сайті позикодавця або шляхом внесення грошових коштів у терміналах самообслуговування партнерів. Моментом зарахування оплати позики та процентів є момент (дата) зарахування коштів на банківський рахунок позикодавця. У матеріалах справи відсутні відомості про здійснення [PERSON] оплати як кредиту, так і процентів за користування кредитом, обумовлені Договором та додатком до договору. Суд врахував доводи Відповідачки про те, що встановлений сторонами розмір відсотків є несправедливим, суперечить обмеженням, встановленим статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», порушує принцип розумності та добросовісності, та з урахуванням статті 8 цього закону зменшив розмір відсотків. Проте, [PERSON] у цій справі позовних вимог про визнання договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та [PERSON] надання грошових коштів у позику від 09.09.2020 року №151071 недійсним в частині встановлення відсотків не заявляла. Відповідач [PERSON] будь-яких доказів, які б спростовували вказані нею обставини у відзиву, а саме не отримання кредитних коштів, що можна встановити зокрема із банківських виписок, суду не надала всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відзив на позовну заяву мотивований виключно доводами про незгоду із розміром кредитної заборгованості та представлення суду стороною позивача розрахунку кредитної заборгованості, як неналежного доказу. Окрім того, на спростування наведених позивачем розрахунків відповідач не надала свого контррозрахунку кредитної заборгованості. Відповідач [PERSON] не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності яких не спростована. Висновки суду Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по Договору. Підписуючи Договір Відповідач підтвердила, що в чіткій та зрозумілій формі отримала інформацію, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно з ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» та ЗУ «Про\~Захист персональних\~даних» (п.п. 8.3.3. п. 8 Договору позики) Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 13.01.2025 року на адресу [PERSON] ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було направлено вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором № 151071 від 09.09.2020 року. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.\~599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за вказаним кредитним договором № 151071 у загальному розмірі 14050,00 грн. Оскільки ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ЗАЙМЕР», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті боргу та відсотків не виконала, в строки, передбачені графіками погашення кредитів, кредит та відсотки за його користування не сплатила, чим порушила вимоги кредитного договору, тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 151071 від 09.09.2020 року у загальному розмірі 14050,00 грн. Щодо судових витрат На виконання вимог цивільно-процесуального законодавства, звертаючи із позовом до суду, представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» зазначив орієнтований розрахунок судових витрат у розмірі 10500,00 грн, 04 червня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Пархомчук С.В., в якій останній просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, яким сторони погодили вид та вартість послуг, Додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року від 27 грудня 2024 року, Акт про отримання правової допомоги від 03.06.2025 року, згідно якого адвокат надав послуги з консультації та складання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 10500,00 грн, рахунок від 03.06.2025 року та платіжна інструкція від 03.06.2025 року на суму 10500,00 грн (а.с.12-14, 42 зворот 47) Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial