Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

ТОВ «ФК«ЄАПБ» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за Договором позики № 74428199 від 18.01.2022, що укладений між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] у розмірі 12736,18 грн, з яких 6666,68 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6069,50 грн - заборгованість за процентами. стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 18.01.2022 ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 74428199 у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи з застосування електронного підпису та електронного підпису одоразовим ідентифікатором. За умовами договору, позикодавець зобов`язуєтсья передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://clickrcredit.ua/ з повною інформацією про позикодавця та його послуги. Що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та додатку clickrcredit. 14 червня 2021 між ТзОВ «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 07.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12736,18 грн, з яких 6666,68 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6069,50 грн - сума заборгованості за процентами. Таким чином, відповідач, який не вносив кошти для погашення заборгованості за договором, має непогашену заборгованість перед ТзОВ ФК «ЄАПБ» за договором позики 74428199 в розмірі 12736,18 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, позивач просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 28.08.2025 вважається такою, що йому вручена 23.09.2025. Відповідно, відповідач [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до суду не надходило. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою судді від 28.08.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощ еного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, одночасно задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТОВ ФК «ЄАПБ» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача, встановив наступне. Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Стаття 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів Судом встановлено, що 18.01.2022 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 74428199, що підписаний електронними підписами, в тому числі позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора n0NmVlrcYx. Відповідно до положень договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а прозичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів в день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Сума позики 10000,00 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка фіксована 1,99 %, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (не застосовується в період карантину) 2,70 %. Дата надання позики 18.01.2022, дата повернення позики 17.02.2022, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2300 %, орієнтовна загальна вартість позики 12986,00 грн. Пеня не застосовується в умовах карантину. Проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Якщо сума позики перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикої (її частиною) в розмірі визначеному п. 2 договору за кожен день користування. В графі «реквізити сторін» вказана інформація - прізвище, ім`я по батькові клієнта [PERSON] , його РНОКПП, реквізити паспорта, адреса, номер мобільного телефону [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , адреса електронної пошти, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором n0NmVlrcYx. В додатку № 1 до Договору позики № 74428199 від 18.01.2022 «таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (а.с. 5 зворот), який також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором n0NmVlrcYx [PERSON] , сторонами погоджено дату видачі кредиту - 18.01.2022, дату платежу 17.02.2022, кількість днів - 30, сума кредиту 10000,00 грн, реальна річна процентна ставка 2300,00 %, загальна вартість кредиту 12986,00 грн. Підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає Закону України «Про електронну комерцію». З таких доказів, які суд вважає належними та допустимими, суд доходить висновку про укладення між сторонами кредитного догвору, умови такого. З листа АТ «Таскомбанк» від 12.09.2025, з додатком - випискою по рахунку, що наданий на виконання вимог ухвали суду від 29.08.2025 вбачається, що банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в цифровій формі. З долученої виписки про рух коштів на рахунку [PERSON] вбачається наступна трансакція на зарахування коштів - дата перерахування 18.01.2022, кредитова частина, сума 10000,00 грн. Дані докази, які суд вважає належними та допустимими, підтверджують перерахування суми позики на виконання умов договору. При цьому суд звертає увагу, що номер картки збігається в договорі позики та платіжних документах. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21 (а.с. 12-15), відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників згідно реєстру боржників. Додатковою угодою № 2 від 27.07.2021 до договору факторингу № 14/06/21 втсановлено, що клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення прав вимоги за договором позики фактору повідомити боржників про відступлення таких прав (а.с. 16). Додатковою угодою № 7 від 13.06.2021 до договору факторингу № 14/06/21 втсановлено умови автоматичної пролонгації такого кожен раз на рік (а.с. 17). Додатковою угодою № 12 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 встановлено, що загальна сума прав вимоги які відступаються згідно реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 становить 342959708,91 грн та фактор сплачує 2,4% від основної суми заборгованості , що становить 4100804,37грн (а.с. 18). Згідно акту прийомки-передачі реєстру боржників клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників № 11 кількістю 24674 та до фактора перейшло право вимоги заборгованості від боржників і фактор став кредитором (а.с. 19). Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.02.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12736,18 гривень, з яких 6666,68 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 6069,50 гривень сума заборгованості за відсотками (а.с. 20). Відповідно до платіжної інструкції № 20397 від 31.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 4100804,37 грн в якості плати за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 12 від 27.10.2023. Таким чином, вказаними доказами, які суд вважає належними і допустимими підтверджено факт набуття позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідача за договором № 74428199 від 18.01.2022. Суд при цьому зауважує, що згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. А у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Та вказує, що аргументів щодо недійсності правочинів стороною відповідача не заявлялось. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому у нього утворилась заборгованість. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. З розрахунку заборгованості [PERSON] за договором 74428199 від 18.01.2022, що здійснений ТОВ «ФК «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» станом на 27.10.2023 вбачається, що дата видачі кредиту 18.01.2022, сума -10000,00 грн, клієнтом [PERSON] за договором було здійснені оплати, 17.02.2022, 15.11.2022, 15.12.2022 на загальну суму 4029,82 грн, заборгованість станом на 27.10.2023 - по тілу кредиту 6666,68 грн, по процентах - 6069,50 грн. Проценти нараховано з 18.01.2022 по 25.05.2022. Суд не погоджується з наданим розрахунком виходячи з того, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Після цього строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, (подібні висновки викладені у постановах ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Враховуючи, що кредитним договором сторони обумовили строк позики - 30 днів, то проценти можуть бути нараховані виключно за цей період, а отже нарахування процентів з 18.02.2022 по 25.05.2022 є безпідставним. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вимоги про стягнення коштів за ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв. Згідно положень ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції чинній на час виникнення правовідносин між сторонами, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Відповідно кошти в сумі 4029,82 грн, що внесені відповідачем мають бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту 10000,00 грн, тому з відповідача підлягає о стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5970,18 грн (10000-4029,82), так як позивач належними і допустимими доказами довів надання кредиту та неповне погашення такоговідповідачем. Щодо нарахування процентів, то розмір таких, враховуючи умови договору та неможливість нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами 30 денного строку кредитування - 2985,00 грн, що відповідає розрахунку в таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 5 зворот) та саме в такому розмірі вони підлягають стягненю з відповідача. Вимог про стягнення коштів в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв. У зв`язку з цим суд вважає безпідставним нарахування процентів з 18.02.2022. При цьому суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При цьому слід вказати, що суд позбавлений можливості дати оцінку аргументам відповідача, який відзиву не надав. У зв`язку з наведеним позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 3028 грн судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2129,08 грн (8955,18/12736,18*3028). На підставі викладеного,

Outcome: partial