Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

18.06.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання, у якому прохала стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 18.06.2025 року і до повноліття дітей. Визначити місце проживання [PERSON] разом із [PERSON] за адресою- [ADDRESS] . Позов обгрунтований тим, що 25 січня 2005 року позивач зареєструвала шлюб із відповідачем у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 50. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які фактично проживають із матір`ю . [PERSON] зареєстрований за адресою- [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за адресою- [ADDRESS] . Позивач займається виховання дітей, їх розвитком. Діти знаходяться на повному утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Вказані обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.08.2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання залишено без руху. 28.08.2025 року від позивача надійшла заява, в якій остання прохає зменшити обсяг позовних вимог та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/ 3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати подачі позовної заяви до повноліття дітей. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей прохала не розглядати. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 року цивільну справу № 554/9034/25 розподілено на суддю Шевченківського районного суду міста Полтави Н.В.Тімошенко. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві прохала розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Відзив на адресу суду не направив. Додаткових клопотань від відповідача до суду також не надходило. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновку про задоволення позову посилаючись на таке. Встановлено, що 25 січня 2005 року між [PERSON] до [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 50. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 79 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським районний у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 918. Діти фактично проживають із позивачем. [PERSON] зареєстрований за адресою- [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з реєстру територіальної громади від 16.06.2025 року, а [PERSON] зареєстрована за адресою- [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з реєстру територіальної громади від 16.06.2025 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2024 року, справа № 554/9242/24, провадження № 2/554/5246/2024, шлюб між сторонами розірвано. Рішення у даній справі набрало законної сили. Діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст.\~182\~ч.\~2\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, внесено зміни до Сімейного кодексу України, які стосуються порядку стягнення аліментів на дитину. Зокрема відповідно до ч.2 ст.\~182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача судом враховано матеріальний стан відповідача, його працездатний вік та наявність у нього регулярного доходу. Так, згідно довідки від 14.12.2024 року № 2303 за підписом командира військової частини [NUMBER] полковника [PERSON] вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом в військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з 11.12.2024 року. Відповідач є особою працездатного віку, отримує регулярний дохід та зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому, з урахуванням вищевказаного суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/ 3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно , починаючи з моменту звернення до суду із даним позовом -18.06.2025 року і до досягнення повноліття дітей. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дітям в матеріалах справи відсутні. Визначений розмір аліментів у такому розмірі щомісячно на дітей є достатнім та не буде порушувати майнові права дітей та відповідача. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач звільнена від сплати судового збору за подачу вказаного позову. У відповідності до вимог Закону України « Про судовий збір» за вимогу майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211,20 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави 1211,20 грн. судового збору за подачу вказаного позову. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved