Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2025 року засобами поштового зв`язку звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 квітня 1991 року Виконавчим комітетом Ярівської селищної ради Краснолиманського району Донецької області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 9. Від цього шлюбу позивач та відповідач не мають неповнолітніх дітей. Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки постійно виникають непорозуміння та існують різні погляди на життя, що унеможливлює подальше спільне життя. З 1995 року сім`я існує формально, тому подальше сумісне життя та примирення між сторонами є неможливим. Подальше збереження шлюбу неможливе. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей» територіальна підсудність справ Краснолиманського міського суду Донецької області визначена Індустріальному районному суду м.\~Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 вересня 2025 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 04 вересня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Манзар Т.В., у судове засідання не з`явилися, натомість через систему «Електронний суд» представник позивача подала заяву, відповідно до якого просила здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Судові витрати понесені за справу просила залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилася,\~про розгляд\~справи була\~повідомлена належним\~чином,\~шляхом направлення\~судової повістки\~з рекомендованим\~повідомленням про\~вручення поштового\~відправлення за\~місцем реєстрації,\~яка повернена\~з відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~що відповідно\~до положень\~пунктів 3,\~4\~ч.\~8\~ст.128\~ЦПК України\~особа вважається\~повідомленою.\~Крім того,\~додатково була\~повідомлена шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада».\~Причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Враховуючи,\~що позивач\~не заперечував\~проти ухвалення\~заочного рішення,\~суд вважаєза можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК\~України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 27 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Ярівської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 9 (а.с. 4). Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони не мають спільних неповнолітніх дітей, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved