Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

10.09.2025 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося через систему «Електронний суд» у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1595203 від 20.02.2021 року у розмірі 8985,00 гривень, з яких: 3 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5985,00 гривень заборгованість за комісіями і відсотками, та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. В обґрунтування вимог зазначає, що 20.02.2021р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1595203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.\~Згідно умов кредитного договору, Товариство надає Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 3000.00 гривень, Дата надання кредиту: 20.02.2021 року, Строк кредиту: 15 днів, Валюта кредиту: UAH, Цільове призначення - на споживчі потреби, Стандартна процентна ставка 1,9 % в день. Згідно умов кредитного договору, Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний Клієнтом. На підтвердження видачі, Товариством, кредитних коштів, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до якої 20.02.2021 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3000.00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що в свою чергу являється доказом видачі кредитних коштів. \~07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №1595203 від 20.02.2021 року, укладеним з [PERSON] 07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1595203 від 20.02.2021 року до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до Відповідача.\~Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 12.06.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 8985,00 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3000.00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 5985,00 грн.\~ Позивач повідомляє, що останнім на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 1595203 від 22.02.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання.\~Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 07.10.2025року позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.48). Представник позивача Пархомчук С.В. у судове засідання не з`явився, із позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] викликався до суду у тому числі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання відповідач не повідомив і відзив не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 20.02.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №1595203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.11-15). Відповідно до п. 1.2.- п. 1.5.1 кредитного договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3 000,00 грн.; строк кредиту - 15 днів; валюта кредиту UAH; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 693,50%. Договір був підписаний електронним підписом [PERSON] , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (Е560) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідач та введений останнім 20.02.2021 року о 19:29:24 год., що підтверджується, зокрема, довідкою про ідентифікацію (а.с.21). Окрім того, 22.02.2021 року [PERSON] електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту в якому надана споживача інформація щодо суттєвих умов кредитування (а.с.9-10) та додаток № 1 до вищевказаного договору (а.с.16), в якому зазначено обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за цим договором. На виконання умов договору №1595203 від 20.02.2021 року ТОВ «Лінеура Україна» було перераховано на банківський рахунок [PERSON] за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 3 000 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. №2643_250702151057 від 02.07.2025 року (а.с.34). З наведеного вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами вищевказаного кредитного договору. Разом з тим, у порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 8985,00 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу 3 000 грн.; заборгованість по відсотках 5985,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором №1595203 за період з 20.02.2021 року по 12.06.2025 року (а.с.18). З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.26-27). Відповідно до платіжної інструкції №42 від 08.09.2021 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» сплатило на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в якості оплати ціни відступлення права вимоги за договором факторингу №1-07092021 від 07.09.2021 року (а.с.33). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-07092021 від 07 вересня 2021 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1595203 від 20.02.2021 року на загальну суму 8985,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 грн.; заборгованість за відсотками 5985,00 грн. (а.с.20). 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» укладено договір про відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступив до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.22-23). Відповідно до платіжної інструкції №379 від 08.09.2021 року, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» сплатило на рахунок ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» грошові кошти в якості оплати ціни відступлення права вимоги за договором факторингу № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 року (а.с.37). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2-07/09/2021 від 07 вересня 2021 року, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1595203 від 20.02.2021 року на загальну суму 8985,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 грн.; заборгованість за відсотками 5985,00 грн. (а.с.19). Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним договору №1595203 від 20.02.2021 року та отримання за ним грошових коштів у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданою позикою (повністю або частково) відповідачем [PERSON] під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Як встановлено судом, договір №1595203 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.02.2021 року був підписаний відповідачем по справі [PERSON] після його ідентифікації та верифікації за допомогою системи BankID НБУ, з використанням одноразового паролю-ідентифікатора: Е560, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо здійснення саме відповідачем [PERSON] електронного підпису договору позики за допомогою одноразового ідентифікатора Е560\~суду надано не було. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Встановлено, що згідно умов укладеного відповідачем [PERSON] договору №2595203 від 20.02.2021 року, останній отримав від ТОВ «Лінеура Україна» в якості позики грошові кошти в сумі 3 000,00 грн., однак своїх зобов`язань за вказаним договором щодо повернення позики та сплати відсотків за користування ним не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у загальному розмірі 8985,00 грн. При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за договором позики, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості та її розміру. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010\~зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №1595203 від 20.02.2021 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем, а також договорів факторингу за якими вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп», після чого до позивача ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн». Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» права вимоги заборгованості за договором №1595203 від 20.02.2021 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була. Згідно з статтею 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 13.06.2021 відповідачу було надіслано письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, однак така відповідачем не виконана (а.с.17) . На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов`язань за договором №№1595203 від 20.01.2021 року щодо повернення суми позики та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування грошовими коштами) та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» заборгованості за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 8985,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved