Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася через підсистему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позову вказала, що сторони з 24.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2024 року. За час перебування у шлюбі у сторін по справі народилося двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Обухівського районного суду Київської області від 17.02.2025 року позивач сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усього доходу. Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 12.06.2025 року визначено місце проживання дітей у наступний спосіб: два тижні діти проживають з матір`ю, два тижні з батьком. Таким чином, опіка поділена між батьками в рівних частинах. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 19.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що за обставин коли рішенням виконкому Обухівської міської ради від 12.06.2025 року визначено місце проживання малолітніх дітей сторін у справі по два тижні з кожним з батьків, тобто і батько і матір рівномірно приймають участь у вихованні та утриманні дітей, підстави для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання тих же дітей відпали. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов не надала. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24.09.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2024 року по цивільній справі № 372/4286/24. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. 17.02.2025 року Обухівським районним судом Київської області за заявою відповідача видано судовий наказ у справі № 372/317/25, про стягнення із [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 12.06.2025 року № 418 було затверджено висновок про визначення місця проживання дітей у наступний спосіб: два тижні діти проживають з матір`ю [PERSON] за її адресою та два тижні діти проживають з батьком [PERSON] за його адресою. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України регламентовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Указаною нормою права імперативно встановлено право власності дитини на аліменти, які отримуються на неї одним із батьків, та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із статтею 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст. ст. 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів (постанова ВС від 29.06.2022 у справі № 596/826/21-ц; від 21.07.2021 у справі № 477/1165/20; від 3.02.2021 у справі № 125/2525/18; від 26.12.2019 у справі № 219/6287/17; від 26.09.2019 року у справі № 760/32225/18; від 27.02.2019 у справі № 307/1186/17; від 29.06.2022 у справі № 596/826/21). З урахуванням предмета спору (звільнення від сплати аліментів), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 186/126/21 (провадження № 61-1949св23) викладено правовий висновок такого змісту: «Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22). З висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей вбачається, що два тижні діти проживають з позивачем, два тижні з відповідачем, відтак опіка поділена між батьками в рівних частинах. Проте, аліменти на утримання дітей продовжують стягуватися із позивача на користь матері - відповідача [PERSON] , й жодних доказів щодо цільового використання грошових коштів у період проживання дітей з батьком до суду не надано. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про звільнення від сплати аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з цим, суд звертає увагу, що зазначена позивачем вимога стосується питання звільнення від сплати аліментів, яке відбувається з часу набрання рішенням законної сили. На підставі ст. ст. 7, 150, 153, 160, 161, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial