Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Відповідач просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмову заяву. Представник позивача на задоволенні позовних вимогах наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача, про що надав відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою від 30.09.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 30.10.2025 року о 09:30 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За життя їй належала частини житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.1964р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги після її смерті був її син [PERSON] . У встановлений законодавством строк він не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась. Однак, син спадкодавця [PERSON] фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Тобто, він прийняв спадщину в порядку п.1ч.1ст.549 ЦК України 1963 р., тому вважається що прийняв спадщину після смерті матері та не заявив про відмову від неї, однак за життя не встиг її оформити. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя йому належав житловий будинок із надвірними спорудами [ADDRESS] , частина будинку йому належала на підставі свідоцтва про право власності від 24.02.1964р., іншу частину фактично прийняв після смерті матері. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач донька [PERSON] та його дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . У встановлений законодавством 6-ти місячний строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент відкриття спадщини, позивач та її матір проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 07.09.2023р. № 1460. Таким чином, позивач та її матір прийняли спадщину у вигляду житлового будинку по частині кожній та не заявили про відмову від неї. [INFO] померла матір позивача [PERSON] . За життя їй належала частина житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , який прийняла після смерті чоловіка. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач донька [PERSON] . У встановлений законодавством строк, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 245/2018. Таким чином, позивач прийняла спадщину після смерті матері та не заявила про відмову від неї. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON] та [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняла спадщину, що залишилася після померлих батьків і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Згідно до п. 20 ППВСУ від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. \~ \~ Відповідно\~до\~вимог ст.\~1268\~ЦК\~України\~спадкоємець за\~заповітом\~чи\~за законом\~має\~право\~прийняти спадщину\~або\~не\~прийняти її.\~Згідно\~ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК\~України, спадкоємець,\~який\~бажає\~прийняти спадщину,\~але\~на\~час відкриття\~спадщини\~не\~проживав постійно\~із\~спадкодавцем,\~має\~подати\~нотаріусу або\~в\~сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій\~на\~це посадовій\~особі\~відповідного\~органу місцевого\~самоврядування\~заяву\~про прийняття\~спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця [PERSON] , так її син [PERSON] успадкував майно після смерті матері, в порядку ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). Після смерті [PERSON] позивач та [PERSON] прийняли спадщину шляхом проживання із померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою, яка міститься в матеріалах справи. Після смерті матері [PERSON] позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї (відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved