Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» 14.05.2025 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» 13.05.2025. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.01.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 4291655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 10000 грн строком 360 днів з датою повернення кредиту 05.01.2025. Вказував, що ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Позивач зазначав, що 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» суму заборгованості в розмірі 92497,73 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.05.2025 відкрито провадження в справі за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 3.10.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивач при нарахуванні відсотків застосував щоденну процентну ставку, що суттєво перевищує гранично допустимий розмір, тому вважає, що вимоги в частині стягнення відсотків, нарахованих з порушенням закону, є безпідставними та не підлягають задоволенню. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків та визнати безпідставними вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу. Позивач просив проводити розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, не заперечував виникнення кредитних правовідносин та отримання кредитних коштів, але не погоджувався з розміром відсотків, які позивач просить стягнути. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 12.01.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 4291655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 10000 грн строком кредиту 360 днів. Договір, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Встановлено, що ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Також встановлено, що відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Позивачем додано до позовної заяви витяг з реєстру боржників. Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Встановлено, що заборгованість за кредитним договором відповідача [PERSON] складає 92497,73 грн, з яких тіло кредиту 9999,99 грн, проценти 26000 грн та 56497,74 грн. При цьому позивачем розрахунок заборгованості зі сплати відсотків здійснено з розрахунку денної відсоткової ставки 2,5 %. Разом з тим, пунктом 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону\~№ 3498-IX\~від 22.11.2023 передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, в період з 12.01.2024 по 21.04.2024 розмір процентної ставки, визначений договором від 12.01.2024 № 4291655, не суперечить нормам законодавства. В період з 22.04.2025 розмір процентної ставки не може перевищувати 1,5 %. Отже, загальний розмір нарахованих відсотків за договором, які підлягають стягненню з відповідача, становить64099,33 грн, з яких: 25249,97 грн (за період до 22.04.2024) та 38849,96 грн (за період з 22.04.2024). Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 4291655 від 12.01.2024 в розмірі 74099,92 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9999,99 грн, нарахованих відсотків в розмірі 64099,33 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернення до суду з позовом позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 10000 грн, які підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених вимовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат підлягає стягненню сума витрат зі сплати судового збору в розмірі 1940,58 грн та на правову допомогу в розмірі 8011 грн.

Outcome: partial