Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Відповідно до ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 16.04.2025 до до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області за підсудністю надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 121893997 від 22.02.2022 в розмірі 13381,98 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 121893997 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 22000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод до 31.12.2024.Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 31.12.2024. Таким чином, 06.12.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №206 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 10827,38 грн. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 13381,98 грн. 06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 13381,98 грн. Вказує, що оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів у нього виникла заборгованість, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором№ 121893997 від 22.02.2022 в розмірі 13381,98 грн., яка складається з наступного: 7651,18 грн. - заборгованість по кредиту; 5730,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Ухвалою суду від 16.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. 04.09.2025 представник відповідача Калінін С.К. надіслав відзив на позовну заяву в якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказуючи що відповідачем було сплачено 7622,00 грн в рахунок погашення заборгованості, а тому сума заборгованості повинна становити 2730,00 грн, а не 13381,98 грн. Також вказує, що представником позивача не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідача чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, тому вважає, що пролонгація строку кредиту на підставі п. 3.7 Кредитного договору не відбулася. Зазначає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 121893997 від 22.02.2022, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, вважає, що позивачем також не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», тому ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати до [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 22.02.2022 між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності розміру, а отже є значно завищеним, оскільки з боку адвоката не потребувало значного часу для надання такої консультації, вивчення документів та складання позовної заяви відносно відповідача, оскільки справи відносно осіб, які є боржниками за договорами самі по собі є ідентичними, в свою чергу, сама позовна заява не є змістовою та вказана категорія справ (стягнення заборгованості) є розповсюдженою. Окрім цього, в матеріалах наявний лише договір з адвокатським бюро та відсутній ордер чи інший документ, який підтверджує повноваження адвоката, який надав правову допомогу позивачу в Кам`янка-Бузькому районному суді Львівської області за позовом, тому підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі немає. Надані позивачем докази не вказують на те, яким саме адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 09.09.2025 представник позивача - Хлопкова М.С. надіслала відповідь на відзив в якому вказала, що вважає заперечення представника відповідача необґрунтованими, з наступних підстав. Зокрема вказує, що представник відповідача ставить під сумнів правомірність нарахування відсотків за кредитним договором, однак позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», також матеріалах справи долучено виписку з особового рахунку боржника, більше того, позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань відсотків, що свідчить про його сумлінне ставлення до своїх прав та обов`язків як нового кредитора. Також, нарахування відсотків за користування Кредитом відображені в наданих розрахунках ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відбувались згідно з погодженими умовами Кредитного договору №121893997 від 22.02.2022. Тому, оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання та не повернув кредитні кошти у повному розмірі, було продовжено нарахування відсотків, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним Договором, яка на момент подачі позовної заяви становить 13 381,98 грн. Таким чином, за умовами кредитного договору № 121893997 від 22.02.2022 та обставинами справи нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося згідно з ст. 625 ЦК України визначеному договором. Крім цього, відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги № 206 від 06.12.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Також відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передача (відступлення) прав вимоги здійснюється у момент підписання реєстру прав вимог. При цьому така передача не прив`язується до конкретного кредитного договору, а охоплює всі права вимоги, зазначені в реєстрах. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, зазначені в реєстрах прав вимоги. Це підтверджує факт фактичного відступлення прав вимоги, яке не обмежується виключно моментом укладення кредитного договору чи датою договору факторингу, а відбувається на підставі відповідного реєстру. Зокрема, реєстр прав вимоги до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28.11.2018, до якого включено Кредитний договір № 121893997 від 22.02.2022 укладено 06.12.2022, тобто через десять місяців після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає представник відповідача, який неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку. Вказує, що позивач набув право вимоги до Відповідача на підставі Договору факторингу №060325-У від 06.03.2025 і хоча перерахування коштів клієнту не є предметом доказування у даному спорі, оскільки факт переходу прав вимоги підтверджується підписанням відповідного реєстру боржників, як це прямо передбачено умовами зазначеного договору. Щодо витрат на професійну допомогу, представник позивача пояснила, що відповідного до Договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 року, після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Відтак, позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. Водночас, вважає стягнення правничої допомоги з ТОВ «Юніт Капітал» на користь [PERSON] судові витрати по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6000,00 грн., є необґрунтованими та завищені відносно складності справи. В судове засідання представник позивача не прибув, однак в поданій заяві просив суд розглядати справу без його участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засіданні не прибули, однак представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а розгляд справи проводити без їх участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 22.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 121893997 у формі електронного документа з використанням електронного підпису відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 22000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування. Як видно з кредитного договору № 121893997, [PERSON] за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», після чого добровільно заявив про бажання отримання коштів у позику, подавши відпоаідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV73HC5. (а.с.38) Відповідно до п. 14.1. невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Згідно п.2.1. кредитного договору № 121893997, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а.с.30) Відповідно до п.2.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 8000,00 грн, який має бути повернутий до 08.03.2022. (а.с.31) Як видно з умов договору, а саме п.3.7 Сторони узгодили між собою, що кількість днів на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів. Відповідно до п. 12.4. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Як видно\~із платіжного\~доручення від\~22.02.2022\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» перерахувало\~на рахунок\~ [PERSON] \~8000,00\~грн.\~(а.с.77) Встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в термін вказаний в договорі коштів не повернув, відтак відбулася пролонгація кредитного договору, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором №121893997 від 22.02.2022 та становить 13 381,98 грн., яка складається з наступного: 7651,18 грн. - заборгованість по кредиту; 5730,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку за період 06.03.2025 13.03.2025. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод до 31.12.2024. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. (а.с.87-93) 06.12.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №206 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 10827,38 грн. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 06.12.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №206 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 10 827,38 грн (копія долучена до позовної заяви). Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. З урахуванням викладених обставин, можна зробити висновок, що Сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ Таліон Плюс 06.12.2022, тобто після укладання Кредитного договору № 121893997 від 22.02.2022. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 13381,98 грн. 06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 13381,98 грн. Відтак, оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів у нього виникла заборгованість, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 121893997 від 22.02.2022 в розмірі 13381,98 грн., яка складається з наступного: 7651,18 грн. - заборгованість по кредиту; 5730,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. А згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, подані сторонами, а також відзив на позовну заяву та відповідь на нього, суд приходить до наступних висновків. З наданих доказів встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 22.02.2022 року було укладено кредитний договір №121893997 у формі електронного документа, підписаного електронним підписом відповідача. Згідно з умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 8 000,00 грн, які останній зобов`язався повернути у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, у встановлені договором строки кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Матеріалами справи підтверджується послідовність переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, а саме: 28.11.2018 укладено Договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого права вимоги відступалися за реєстрами, що є невід`ємними частинами договору; відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №206 від 06.12.2022 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] ; 23.02.2024 укладено договір факторингу №23/0224-01, за яким право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; 06.03.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №060325-У, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до наданих реєстрів боржників та витягів з реєстрів прав вимоги, факт переходу права вимоги підтверджено належними доказами. Відповідач доказів, що спростовують дійсність або правомірність таких правочинів, суду не надав. Посилання представника відповідача на відсутність доказів сплати за договорами факторингу, а також твердження про те, що позивач не є належним кредитором, суд вважає безпідставними, оскільки факт переходу права вимоги в силу положень статей 512, 513, 514 ЦК України підтверджується саме підписанням відповідних реєстрів прав вимог, а не фактом оплати між сторонами договору факторингу. Аргументи відповідача щодо розміру заборгованості суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем подано повний розрахунок заборгованості, який містить деталізацію нарахувань основного боргу та відсотків, та відповідає умовам кредитного договору. Натомість відповідачем не подано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував сплату ним 7 622,00 грн чи іншу суму в рахунок погашення боргу, а надані пояснення підтверджуються зокрема наданими позивачем розрахунками заборгованості, з яких видно що сплачені відповідачем кошти зокрема були на відшкодування процентів які були передбачені умовами договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитним договором №121893997 від 22.02.2022 у розмірі 13 381,98 грн (з яких 7 651,18 грн заборгованість за кредитом, 5 730,80 грн заборгованість за відсотками) є підтвердженою, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025, укладений між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; додаткову угоду №4 від 10.03.2025; протокол погодження вартості послуг; акт приймання-передачі наданих послуг. Відповідач у відзиві просив суд відмовити у стягненні зазначених витрат, посилаючись на відсутність у матеріалах справи ордера адвоката, нібито завищений розмір гонорару та ідентичність аналогічних справ позивача щодо стягнення заборгованості. Однак, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір таких витрат встановлюється судом на підставі наданих доказів (договорів, рахунків, актів тощо). З аналізу наданих позивачем документів убачається, що адвокатське бюро надало юридичні послуги, пов`язані з підготовкою, оформленням та поданням позовної заяви, аналізом матеріалів справи, а також представництвом інтересів позивача у суді. Факт виконання робіт підтверджується актом приймання-передачі послуг, підписаним сторонами договору. Посилання відповідача на відсутність ордера суд оцінює критично, оскільки предметом розгляду є не питання повноважень адвоката у судовому засіданні, а факт понесення витрат позивачем на професійну правничу допомогу. Докази укладення договору з адвокатським бюро та акта виконаних робіт є достатніми для встановлення факту надання послуг і розміру витрат, понесених позивачем. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №178/1522/18 та від 21.01.2021 у справі №757/15946/17-ц, відповідно до яких витрати на правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи вони вже фактично сплачені, чи лише мають бути сплачені відповідно до умов договору. Доводи відповідача про нібито завищений розмір витрат суд не приймає, оскільки вважає, що справа хоч і є типовою, але вимагає підготовки окремої доказової бази, перевірки послідовності відступлення прав вимоги за договорами факторингу, формування пакету первинних документів та правової позиції, що свідчить про реальний обсяг наданих послуг. Відтак, розмір заявлених витрат у 7 000,00 грн є розумним, співмірним зі складністю справи та значенням спору, і відповідає критеріям реальності, необхідності та обґрунтованості, визначеним у практиці Верховного Суду (постанови від 15.03.2018 у справі №308/1733/16-ц, від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Аргументи представника відповідача про відсутність доказів повноважень адвоката, який підписував процесуальні документи, не спростовують самого факту укладення договору з адвокатським бюро, яке є суб`єктом адвокатської діяльності відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що заявлений розмір витрат не відповідає ринковій вартості аналогічних послуг або що послуги фактично не надавалися. З огляду на викладене, суд прийшов висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн є обґрунтованою, підтвердженою та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас представник відповідача у своєму відзиві просив суд стягнути з позивача на користь відповідача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на Договір про надання професійної правничої допомоги № б/н/25 від 26.08.2025, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Разом з тим, згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на сторону, на користь якої ухвалено судове рішення. У даному випадку позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» задоволено, отже, рішення ухвалено не на користь відповідача, і відповідно підстав для покладення будь-яких витрат на позивача немає. Таким чином, враховуючи, що позов задоволено на користь позивача, а витрати відповідача, у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача 6 000 грн витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved