Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом в якому просить: 1.Звільнити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 30 774 грн. 19 коп., які стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/6713/17 від 07 грудня 2018 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня набуття рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття у період з 01.02.2022 року по [INFO] . 2. Звільнити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] з 01 січня 2022 року від сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/6713/17 від 07 грудня 2018 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня набуття рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається наступне. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/6713/17 від 07 грудня 2018 року з [PERSON] (позивач по справі), 13.10,1971 року народження на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня набуття рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття. 10.05.2019 року постановою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим на підставі зазначеного рішення Корабельним районним відділом державної виконавчої служби у місті Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонський області було відкрито виконавче провадження № 59066116. Позивачем по справі в рамках даного виконавчого провадження сплачувалися аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . В лютому 2022 року позивач дізнався, що відповідачка виїхала за межі території України, а їх неповнолітня донька залишилась в Україні та проживає самостійно. Окрім того 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк діє воєнного стану продовжується до сьогоднішнього дня. Таким чином, з початком повномасштабного вторгнення та територію України відповідачка перебувала поза межами території держави, спільна донька сторін по справ продовжувала жити в Україні, а органи виконавчої служби в місті Херсоні не функціонували через окупації міста. Позивач по справі перебував у місті Херсоні та єдину можливість, яку він мав для сплати аліментів та ще сплата на особисту картку доньки [PERSON] із картки своєю дружини, [PERSON] . Так, фактично на утримання [PERSON] позивачем по справі були сплачені наступні кошти, що підтверджує: 1. Копія квитанції № 0.0.240681850.1 від 05.02.2022 року, аліменти сплачені за січень 2022 року. 2. . Копія квитанції № 0.0.2447044159.1 від 07.02.2022 року, аліменти сплачені за лютий 2022 року 3. Копія квитанції №P24A2095944614C0809 від 21.03.2022 року, аліменти сплачені за березень 2022 року. 4. Копія квитанції № P24A2165515272C8914 від 14.04.2022 року, аліменти сплачені за квітень 2022 року. 5. Копія квитанції № P24A2225669808C2914 від 05.05.2022 року, аліменти сплачені за травень 2022 року. 6. Копія квитанції № P24A2323621272C6628 від 04.06.2022 року, аліменти сплачені за червень 2022 року. 7. Копія квитанції № P24A18307977D008757 від 05.07.2022 року, аліменти сплачені за липень 2022 року. 8. Копія квитанції №P24A115398353D81653 від 02.08.2022 року, аліменти сплачені за серпень 2022 року. 9. Копія квитанції № P24A229558464D42851 від 04.09.2022 року, аліменти сплачені за вересень 2022 року. 10. Копія квитанції № P24A335778838D18752від 03.10.2022 року, аліменти сплачені за жовтень 2022 року. 11. Копія квитанції № P24A468534538D31367 від 03.11.2022 року, аліменти сплачені за листопад 2022 року. 12. Копія квитанції № P24A638555028D98783 від 23.12.2022 року, аліменти сплачені за грудень 2022 року. 13. Копія квитанції № P24A694381321D40594 від 08.01.2023 року, аліменти сплачені за січень 2023 року. 14. Копія квитанції № P24A790790524D58230 від 02.02.2023 року, аліменти сплачені за лютий 2023 року. 15. Копія квитанції № P24A934845791D46075 від 10.03.2023 року, аліменти сплачені за березень 2023 року. 16. Копія квитанції № P24A1070691260D6186 від 12.04.2023 року, аліменти сплачені за квітень 2023 року. 17. Копія квитанції № P24A1174733654D9734 від 08.05.2023 року, аліменти сплачені за травень 2023 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у позивача виникла заборгованість у розмірі 30 774 грн. 19 коп. Закінчення виконавчого провадження вбачається неможливим через існування заборгованості. Про наведене зазначено у відповіді державного виконавця Карабельного відділи ДВС у місті Херсоні від 15.09.2023 року вих. № 30694. В додаткових поясненнях позивач зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13 червня 2024 року у справі №760/17498/22 зазначає, що сплата аліментних платежів на банківський рахунок самої дитини має бути врахована при визначенні заборгованості, оскільки аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина вже має право розпоряджатись цими коштами, які сплачуються для її утримання. В судовому засіданні 24.112024 року підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. В подальшому позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подала заяву про проведення розгляду у відсутності сторони позивача, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка. у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позов до суду не подала. Представник третьої особи Корабельного відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Ухвалою суду від 23.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2024 року витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2024 року залучено третю особу. Дослідивши матеріали, встановлено наступне. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у справі № № 766/6713/17 від 07 грудня 2018 року з [PERSON] (позивач по справі), 13.10,1971 року народження на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно з дня набуття рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин встановлено, що сторони мають спільну доньку, на утримання якої позивач за рішенням суду має обов`язок сплачувати аліменти на користь стягувача [PERSON] (матері дитини). 10.05.2019 року постановою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом виданим на підставі зазначеного рішення Корабельним районним відділом державної виконавчої служби у місті Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонський області було відкрито виконавче провадження № 59066116. Відповідно до інформації Корабельного ВДВС у м. Херсоні № 24552 від 23.08.2023 року станом на 12.05.2023 року заборгованість по аліментам [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 30774,19 грн. До позовної заяви позивачем долучено такі примірники квитанцій: 1. Копія квитанції № 0.0.240681850.1 від 05.02.2022 року, аліменти сплачені за січень 2022 року. 2. . Копія квитанції № 0.0.2447044159.1 від 07.02.2022 року, аліменти сплачені за лютий 2022 року 3. Копія квитанції No P24A2095944614C0809 від 21.03.2022 року, аліменти сплачені за березень 2022 року. 4. Копія квитанції № P24A2165515272C8914 від 14.04.2022 року, аліменти сплачені за квітень 2022 року. 5. Копія квитанції №P24A2225669808C2914 від 05.05.2022 року, аліменти сплачені за травень 2022 року. 6. Копія квитанції №P24A2323621272C6628 від 04.06.2022 року, аліменти сплачені за червень 2022 року. 7. Копія квитанції №P24A18307977D008757 від 05.07.2022 року, аліменти сплачені за липень 2022 року. 8. Копія квитанції №P24A115398353D81653 від 02.08.2022 року, аліменти сплачені за серпень 2022 року. 9. Копія квитанції № P24A229558464D42851 від 04.09.2022 року, аліменти сплачені за вересень 2022 року. 10. Копія квитанції №P24A335778838D18752від 03.10.2022 року, аліменти сплачені за жовтень 2022 року. 11. Копія квитанції № P24A468534538D31367 від 03.11.2022 року, аліменти сплачені за листопад 2022 року. 12. Копія квитанції № P24A638555028D98783 від 23.12.2022 року, аліменти сплачені за грудень 2022 року. 13. Копія квитанції № P24A694381321D40594 від 08.01.2023 року, аліменти сплачені за січень 2023 року. 14. Копія квитанції № P24A790790524D58230 від 02.02.2023 року, аліменти сплачені за лютий 2023 року. 15. Копія квитанції № P24A934845791D46075 від 10.03.2023 року, аліменти сплачені за березень 2023 року. 16. Копія квитанції № P24A1070691260D6186 від 12.04.2023 року, аліменти сплачені за квітень 2023 року. 17. Копія квитанції № P24A1174733654D9734 від 08.05.2023 року, аліменти сплачені за травень 2023 року. Згідно інформації Корабельного ВДВС у м. Херсоні № 30694 від 15.09.2023 року з квитанцій, наданих позивачем встановлено, що платником є [PERSON] , одержувача не вказано. Заяву від стягувача про те, що вона дійсно одержувала аліменти не має. Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 11.04.2024 року, [PERSON] [INFO] перетнула державний кордон України [INFO] , повернулась в країну 27.03.2023 року, знову перетнула кордон [INFO] . Відомостей щодо перетинання державного кордону України [PERSON] [INFO] , в період з 01.01.2019 року по 11.05.2023 року не виявлено. Відповідно до інформації Універсал Банку від 14.04.2024 року № БТ/2686, банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між сторонами є відносини, які пов`язані зі стягненням аліментів на утримання дитини із батька дитини на користь матері та припинення стягнення аліментів на утримання дитини із батька дитини, звільнення від заборгованості. (сімейні правовідносини). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення. Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матір дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. При дослідженні матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що відомостей про перетинання державного кордону [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] не має, натомість є докази перетинання державного кордону України матір`ю [PERSON] , за таких обставин матеріали справи не містять доказів, що в період, за який просить позивач звільнити його від сплати аліментів дитина проживала із матір`ю, як і не містить доказів проживання разом із батьком, крім того на обставини проживання дитини із батьком позивач не посилається, як на підставу позову. Також не надано суду доказів того, що перетинання кордону матір`ю дитини, є суттєвою обставиною, яка позбавила б дитину наявності коштів на утримання. В той же час позивач надає квитанції про переказ аліментів від [PERSON] за період, вказаний в позовній заяві дві квитанції на Відділ ДВС інші на власника картки в якій перші чотири цифри та останні чотири цифри співпадають із номером картки [PERSON] , оскільки інші цифри в квитанціях в номері картки закриті, таким чином неможливо встановити з наданих доказів повний номер картки на який перераховувались кошти. Доказів на погодження вказаного способу сплати аліментів із стягувачем суду не надано. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач на власний розсуд вирішив сплачувати аліменти не на адресу стягувача, а на іншого одержувача. Отже, існування обставин, визначених частиною другою статті 197 СК України, які б давали суду підстави для повного чи часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, як то виникнення такої заборгованості у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, у тому числі участі батька у матеріальному утриманні дитини у спірному періоді, перед судом не доведено. Також суд звертає увагу, що стаття 273 СК, на яку позивач посилається як на підставу для звільнення від сплати аліментів в тексті позовної заяви, урегульовує питання\~звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу (повнолітніх братів, сестер, мачухи, вітчима, осіб, у сім`ї яких виховувалася дитина, повнолітніх падчерки, пасинка, родичів або інших осіб однієї сім`ї, з якими дитина проживала до досягнення повноліття) та не стосується батьків дитини. Посилання позивача на те, що він перераховував кошти на рахунок дитини є аліментами, не заслуговують на увагу, з огляну на таке. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). У статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України). Оскільки особою, на користь якої виданий виконавчий документ, тобто стягувачем, є\~\~ відповідач, а тому суд суми коштів, які боржник, діючи на власний розсуд, сплатив не на користь стягувача не враховує. Незважаючи на те, що аліменти є власністю дітей, а не стягувача суд враховує, що діти сторін на рахунки яких сплачував кошти позивач, які відповідно до частини другої статті 47 ЦПК України наділені цивільною процесуальною дієздатністю, до суду із заявою про видачу судового наказу чи з позовом не зверталися та відповідно судового рішення про стягнення аліментів на їх користь немає. Наведене свідчить про те, що платник аліментів не наділений правом самостійно визначати отримувача аліментів, тим більше під час розгляду питання про розмір заборгованості зі сплати аліментів, оскільки особа, на користь якої стягуються аліменти (отримувач аліментів) визначається судом за відповідним позовом/заявою про видачу судового наказу, поданим/поданою тим з батьків, з ким проживає дитина, або ж самою неповнолітньою дитиною. Суд зазначає, що звільнення позивача від заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, призведе насамперед до порушення прав доньки. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів і в частині звільнення від заборгованості є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Отже, беручи до уваги викладене вище та

Outcome: dismissed