Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить про стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №31599-04/2024 від 24 квітня 2024 року у розмірі 28800,00 гривень та судові витрати, посилаючись на таке. 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №31599-04/24 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07 травня 2024 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за територіальною підсудністю на розгляд Хаджибейського районного суду м. Одеси. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2025 року справу передано до розгляду судді Гуревському В.К. Відповідач, не погодившись із позовними вимогами позивача, 17 червня 2025 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на таке. Відповідач наголошує на необхідність залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності. Відповідач ніколи не отримував оригінал договор №31599- 04/2024 про надання фінансового кредиту від 24 квітня 2024 року з додатками і не має такого оригіналу. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження виконання Сторонами кредитного договору вищевказаних пунктів, що стосуються порядку укладення договору, та на підтвердження припущень, викладених у тексті позовної заяви. У матеріалах справи відсутні: докази створення Відповідачем Особистого кабінету в ІТС Кредитодавця; докази ідентифікації/верифікації Позичальника при вході в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію»; докази направлення Товариством на номер телефону Відповідача одноразового ідентифікатора і його подальше введення Позичальником в ІТС Товариства; докази здійснення Товариством ідентифікації та верифікації Позичальника (в тому числі здійснений з метою укладення попередніх правочинів між Сторонами), з урахуванням вимог, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу; докази направлення тексту Договору, підписаного зі Сторони Товариства кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, на електронну адресу Позичальника. Доказів того, що Відповідачу було надано його примірник Оригіналу договору одразу після його підписання, матеріали справи не містять. Відповідач ніколи не отримував оригіналу кредитного договору, підписаного Сторонами. Відповідач заперечує укладення кредитного договору, а також існування та отримання оригіналу договору в електронному вигляді з підписами обох сторін у дату його начебто укладення. Доказу того, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» виконало своє зобов`язання щодо безготівкового перерахунку суми кредиту на рахунок Відповідача Позивачем не надано! Позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналу кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника кредитором, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів Відповідачу. Оскільки Відповідач заперечує отримання кредитних коштів від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за вказаним договором, а Позивачем не доведено перерахування кредитних коштів від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Відповідачу по кредитному договору, це унеможливлює і стягнення буд-яких сум. Хаджибейським районним судом міста Одеси 18 вересня 2025 року було постановлено ухвалу, якою витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» такі документи: електронний оригінал Договору про надання фінансового кредиту № 31599-04/2024 від 24 квітня 2024 року з усіма Додатками та додатковими угодами до нього; оригінал або належним чином засвідчену копію первинного бухгалтерського документа щодо фактичного перерахунку грошових коштів позичальнику [PERSON] від кредитора ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» по Договору про надання фінансового кредиту № 31599-04/2024 від 24 квітня 2024 року, із зазначенням повних реквізитів отримувача; Оригінал або належним чином засвідчену копію Виписки з банківського рахунку кредитора ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» по Договору про надання фінансового кредиту № 31599-04/2024 від 24 квітня 2024 року щодо фактичного перерахунку грошових коштів від кредитора позичальнику [PERSON] по Договору про надання фінансового кредиту № 31599-04/2024 від 24 квітня 2024 року. На виконання ухвали суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» Василенко Дмитро Олегович 25 вересня 2025 року надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що витребовані докази вже надані до позовної заяви, є достатніми та повністю підтверджують позовні вимоги: Копія договору №31599-04/2024 про надання фінансового кредиту від 24 квітня 2024 року з додатками; Копія документу від надавача платіжних послуг щодо перерахування суми кредиту від 18 березня 2025 року; Копія Розрахунку заборгованості до договору №31599-04/2024 про надання фінансового кредиту від 24 квітня 2024 року. Надані додатки є належними та допустимими доказами, в тому числі копія документу від надавача платіжних послуг оскільки він підтверджує рух коштів і є первинним документом відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Ця правова позиція відповідає практиці Верховного Суду, викладеній, зокрема, у Постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 344/14601/18, де зазначено, що первинні документи є достатніми доказами для підтвердження обставин справи. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» Владко Роман Олегович у позовній заяві просив справу розглянути за відсутності позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №31599-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після заповнення Відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://starfin.com.ua/, Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 24 квітня 2024 року направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір про надання фінансового кредиту №31599-04/2024 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107). Тобто отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BankID НБУ. Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://starfm.com.ua/), було однозначно встановлено як [PERSON] . 24 квітня 2024 року Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, натиснув кнопку «З умовами договору (оферти) згоден». Зі своєї сторони Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» направило [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор W0292 на номер телефону [NUMBER] (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті (а. с. 6), котрий в свою чергу Боржником було введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі сайту, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору про надання фінансового кредиту №31599-04/2024, на умовах визначених цією офертою. Таким чином, 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №31599-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 7). Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні (далі - кредит) в сумі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 120 днів, базова процентна ставка становить 1,5 % на день. Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», ліцензія на послуги з переказу коштів без відкриття рахунку №21/788-рк від 01 травня 2023 року видана Національним Банком України (а. с. 14). 29 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а. с. 15-18). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-26/24 від 29 серпня 2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 28800,00 гривень. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля- ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу па сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-1 Оце 18) зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належне виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З вищенаведеного можна зробити наступні висновки: договір укладено належним чином; договір підписаний одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), тобто має юридичну силу письмового правочину (ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», ст. 207 ЦК України); особу позичальника ідентифіковано через BankID НБУ, що виключає можливість підробки. Кредитні кошти фактично надані: є підтвердження переказу 6 000 гривень на банківську картку відповідача через ліцензованого платіжного провайдера. Отже, зобов`язання кредитора виконане належно (ст. 526 ЦК України). Відповідач у свою чергу порушив умови договору: не повернув тіло кредиту та відсотки у встановлений строк, а отже має місце прострочення зобов`язання (ст. 610, 611 ЦК України). Договір передбачає нарахування неустойки, що відповідає ст. 549-551 ЦК України. Отже, суд приходить до висновку, що у відповідача існує заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №31599-04/2024 від 24 квітня 2024 року у розмірі 28800,00 гривень, що складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 гривень; заборгованість по відсотках - 10800,00 гривень; неустойка - 12000,00 гривень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2422,40 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved