Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області у квітні 2025 року представник «Фінансова компанія «Ейс» Тараненко Артем Ігорович звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 листопада 2023 року № 00-10292703 у розмірі 26 530 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 листопада 2023 рокуміж ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладений Договір кредитної лінії № 00-10292703, підписаний електронним одноразовим підписом (ідентифікатор) 78925. Згідно з договором, кредитор надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 5 250 грн, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] [NUMBER] , строком на 240 календарних днів, строк повернення 15 липня 2024 року. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, встановлені, зокрема, у графіку платежів до Кредитного договору від 18 липня 2023 року № 00-10292703. У зв`язку з цим, станом на 16 грудня 2024 утворилась заборгованість на загальну суму 26 530 грн, з яких: 5 250 грн - заборгованість за тілом кредиту; 21 280 грн - заборгованість за відсотками. ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» 22 січня 2024 року уклали Договір факторингу № 22-01/24 згідно з умовами якого, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором від 18 листопада 2023 року № 00-10292703. Зі свого боку, позивач набув право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 00-10292703 від 18 листопада 2023 року на підставі, укладеного з ТОВ «Макс кредит» Договору факторингу від 16 серпня 2024 № 16082024-МК/ЕЙС. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 09 травня 2025 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження від 09 травня 2025 року направлялася відповідачу на адресу реєстрації, однак рекомендоване повідомлення № 0610252639350 повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що з урахуванням пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України вважається належним повідомленням про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, у зв`язку із чим суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Як вбачається із матеріалів справи 18 листопада 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладений Договір кредитної лінії № 00-10292703, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн, строком на 240 днів, дата повернення кредиту 15 липня 2024 року, фіксована стандартна процентна ставка - 2,80% за кожний день користування кредитом, знижена процентна ставка становить 0,84% за кожний день користування кредитом. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором 78925, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором 01517. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Качай гроші» виконало свої зобов`язання, яке надало відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором, шляхом перерахунку коштів за допомогою платіжної картки [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09 вересня 2024 № 204/09. Зі змісту інформації АТ «Райффайзен Банк» від 22 травня 2025 року № 81-15-9/6400-БТ, вбачається, що маска карта [NUMBER] належить [PERSON] та номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за вказаною платіжною карткою у період з 18 листопада 2023 року до 23 листопада 2023 року. Між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» 22 січня 2024 року укладений Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступив ТОВ «Макс Кредит» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за Договором кредитної лінії № 00-10292703 від 18 листопада 2023 року у розмірі 10 290 грн, з яких: 5 250 грн заборгованість за тілом кредиту; 5 040 грн заборгованість за відсотками. Надалі ТОВ «Макс Кредит» таке право вимоги відступило позивачу ТОВ «ФК «Ейс» за Договором факторингу від 16 серпня 2024 року № 16082024/МК/ЕЙС, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 5 250 грн; заборгованість за відсотками 21 280 грн -(витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16082024/МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року). Згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 00-10292703 в станом на 18 грудня 2024 року, заборгованість складає 26 530 грн, з яких: 5 250 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21 280 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Така позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно із абзацом другим частини другої статті 639 Цивільного кодексу України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи суд встановив, що підтверджується наданими позивачем доказами, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а тому суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] розміру непогашеної заборгованості в загальному розмірі 26 530 грн. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію Договору про надання правничої допомоги від 22 листопада 2024 року № 2211/Е, копію Протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 22 листопада 2024 № 2211/Е, копію додаткової Угоди № 8 до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22 листопада 2024 року, копію Акта прийому-передачі наданих послуг від 22 листопада 2024 року. Тож суд вважає, що із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved