Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 68\~582.20 гривень та судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що 29.05.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78983167 на підставі якого надано кредитні кошти останньому. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 року відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», у відповідності до умов якого попередній фактор передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», зокрема права вимоги до боржників вказаними у реєстрі, а саме до відповідача [PERSON] на суму 37 525 гривень, яка складається із 9500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 025 гривень заборгованість за процентами. Крім того, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 07.06.2023 року укладено договір позики № 758399068. Згодом, на підставі договору факторингу від 27.02.2025 року за № 27/0225-01 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 758399068 на загальну суму 31\~057.20 гривень, яка складається із 6000 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 25\~057.20 гривень сума заборгованості по процентам. У зв`язку з невиконанням відповідачем свої кредитних зобов`язань просять стягнути з нього заборгованість в судовому порядку та суму судового збору. Ухвалою суду від 21.07.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Стороною відповідача подано відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволенні позову. Зазначили, що Позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту передачі/перерахування кредитних коштів на виконання зобов`язань зазначених у Кредитному договорі № 78983167 від 29.05.2023. Тобто, Позивачем не надані первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. На підтвердження наявності у Відповідача заборгованості за Кредитним договором № 78983167 від 29.05.2023 в розмірі 37525,00грн. Позивачем було надано копії документів, зокрема: Кредитний договір № 78983167 від 29.05.2023 з графіком нарахування процентів, договір Факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (сторінки 1,2, 4, 8), додаткова угода № 2 від 28.07.2021 до договору факторингу, додаткова угода № 13 від 22.11.2023 до договору факторингу, акт прийому-передачі Боржників № 12 від 22.11.2023, витяг з реєстру боржників № 12 від 22.11.2023, розрахунок заборгованості. Однак, вказані документи не підтверджують факт отримання Відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у Відповідача заборгованості у розмірі, який зазначає Позивач. Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги надана Позивачем копія витягу з Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 до Договору факторингу № 14/06/21, зважаючи на те, що у цьому витязі зазначені лише номер кредитного договору (без зазначення дати укладення договору), прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нарахована заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України. за Договором кредиту № 78983167 від 29.05.2023 за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 28 днів, тобто, строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки 0.75% на строк кредитування 28 днів. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим Кредитним договором складає 1995,00 грн. (9500,00 грн.*0,75%*28). Відтак, сума відсотків за 28 днів кредитування повинна складати тільки 1995,00 грн., про що зазначено у додатку № 1 до Договору позики № 78983167. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» же просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами після закінчення цього строку. Із розрахунку заборгованості слідує, що позивачем після закінчення строку кредитування (з 27.06.2023 по 24.09.2023) нараховано проценти за користування кредитом із застосуванням базової процентної ставки у розмірі 2,5%. Відсотки за понадстрокове користування позивачем не нараховувались. Таким чином позивач нарахував та просить стягнути також проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») за період після закінчення строку кредитування з 27.06.2023 по 24.09.2023, що суперечить висновкам Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 (№202/4494/16-ц), від 05.04.2023 (справа №910/4518/16), від 18.01.2022 (справа 910/17048/17) (Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування). Таким чином стягненню підлягають відсотки за користування кредитом, нараховані за 28 днів у розмірі 1995,00 грн. Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження факту передачі/перерахування кредитних коштів на виконання зобов`язань зазначених у Кредитному договорі № 758399068 від 07.06.2023. Тобто, Позивачем не надані первинні документи, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів. На підтвердження наявності у Відповідача заборгованості за Кредитним договором № 758399068 від 07.06.2023в розмірі 31057,20 грн. Позивачем було надано копії документів, зокрема: Кредитний договір № 758399068 від 07.06.2023, паспорт споживчого кредиту до Договору № 758399068 від 07.06.2023, розрахунок заборгованості, додаткова угода № 26 від 31.12.2020(сторінки1-5, 10), договір Факторингу № 27/0225-01 від 24.02.2025 (1-3 та останній аркуш), реєстр прав вимоги № 2 від 27.02.2025. Однак, вказані документи не підтверджують факт отримання Відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у Відповідача заборгованості у розмірі, який зазначає Позивач. Окрему увагу, шановного суду звертаю на те, що Позивачем до позовної заяви був наданий паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого вбачається, що інформація зазначена у ньому надана 07.06.2023 і зберігає чинність та є актуальною протягом 5 днів з дати набрання інформації (до 12.06.2023) Зауважую , що у позові Позивач посилається на витяг з Реєстру боржників від 08.08.2023 до договору Факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», який взагалі не долучений до матеріалів справи. Розрахунок заборгованості за періоди 07.06.2023 по 08.08.2023 та з 08.08.2023 по 27.02.2025, на які посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений первинним Кредитодавцем та/або його Фактором, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на яких наполягає Позивач. Стороною позивача надано відповідь на відзив в якому наполягали на задоволенні позовних вимог. Вказали, що Надані Позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів Позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості Відповідача за Кредитним договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Акцентували увагу суду, що Відповідачем безпосередньо визнається факт укладення ним Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно, Відповідач визнає факт отримання кредитних коштів та визнає свою обізнаність щодо умов договору, погоджується з ними. Належних доказів для спростування факту отримання кредитних коштів Відповідачем не надано. На виконання ухвали суду про витребування доказів від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» надішли документи щодо наявності банківської карти у відповідача та довідку про рух коштів за період з 29.05.2023 року по 07.06.2023 року. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29.05.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 78983167 на підставі якого надано кредитні кошти останньому у розмірі 9500 гривень, строк кредиту 28днів, дата погашення кредиту 26.06.2023 року, процентна ставка становить 2,5% в день фіксована (а.с.7-9). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 року відступило право вимоги за вказаним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», у відповідності до умов якого попередній фактор передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», зокрема права вимоги до боржників вказаними у реєстрі, а саме до відповідача [PERSON] на суму 37 525 гривень, яка складається із 9500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 025 гривень заборгованість за процентами (а.с. 10 15). Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 07.06.2023 року укладено договір позики № 758399068 на підставі якого останньому надано 6000 гривень шляхом перерахування коштів на банківську картку [NUMBER] хх-хххх-4997 (а.с. 15 зворотній 34). У зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 758399068 у розмірі 31\~057.20 гривень, яка складається із 6000 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 25\~057.20 гривень сума заборгованості по процентам (а.с. 36-36 зворотній). На підставі договору факторингу від 27.02.2025 року за № 27/0225-01 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 758399068 на загальну суму 31\~057.20 гривень, яка складається із 6000 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 25\~057.20 гривень сума заборгованості по процентам (а.с. 37-42). Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи слідує, що кредитні договори № 78983167, № 758399068 підписані електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] , в яких зазначені анкетні дані відповідача, відомості щодо його місця проживання, номер телефону, електронні підписи. Таким чином, вказані договори були укладені в електронному вигляді та відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Щодо договорів факторингу суд зазначає наступне. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~2-1383/2010\~(провадження\~№14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. В цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів Позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, а отже посилання сторони відповідача в цій частині є безпідставними. При дослідженні правочинів наданих стороною позивача, судом з`ясовано, що всі вони підписані, є належними та допустимими. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Щодо нарахованих відсотків. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Як вбачається з додатку № 1 до договору № 78983167 від 29.05.2023 року сума надання кредиту [PERSON] 9500 гривень, вказана сума зарахована на банківську картку останнього, що підтверджено довідкою АТ «А-БАНК», строк дії договору 28 днів з 29.05.2023 року по 26.06.2023 року, за вказаний період нараховані відсотки 1995, 00 гривень (а.с. 9). Отже за договором № 78983167 від 29.05.2023 з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 11\~495 гривень. За договором № 758399067 від 07.06.2023 року [PERSON] надано кредитні кошти в розмірі 6000 гривень, які зараховані на його платіжну картку, що підтверджено довідкою АТ «А-БАНК». У відповідності до пункту 8 підпункту 8.8 на суму 6000 гривень нараховано відсотків 3780, 00 гривень, таким чином загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитою лінією № 758399067 від 07.06.2023 складає 9\~780 гривень. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачем підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Таким чином з [PERSON] на корить ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають стягненню заборгованість на загальну суму 21\~275, 00 гривень. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України. Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 21 275 грн, що становить 31,02% від ціни позову (68\~582.20 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 939,29 грн (3208 грн*31.02%).

Outcome: partial