Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Калінін С.К. звернувсь до суду з позовом до ТОВ «СВЕА ФІНАНС», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М. у якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 187529 виданий 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., стягнути на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 4 136,50 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 187529 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованість. Вказує, що 19.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М., було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 187529 від 17.06.2021. В межах виконавчого провадження № [NUMBER] в період з 19.02.2022 по 27.08.2024 з боржника [PERSON] стягнуто кошти . Зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника. Вказує, наданий нотаріусу кредитний договір не був посвідчений нотаріально, розмір заборгованості вона не визнає та не погоджується з його розрахунком. Тому звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином. Представник у позові вказав, що розгляд справи проводити без їх участі, просить позов задовольнити. Відповідач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» свого представника у судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв та клопотання до суду не подано, тому суд розглянув справу без їх участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М., в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотання до суду не подано, тому суд розглядає справу без його участі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07.05.2018 [PERSON] підписала Анкету - заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк та Акцепт на укладення договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису та відбитку печатки при укладенні договору добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток. 08.05.2018 [PERSON] підписала оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 187529 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 630914753 від 07.05.2018, на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», якому ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН. ГРУП» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №01/12-1 від 01.12.2020, якому в свою чергу АТ «АЛЬФА БАНК» на підставі Договору Факторингу №1 від 30.11.2020, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 630914753 від 07.05.2018, укладеного між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] . Вимоги ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» задоволено, стягнути з [PERSON] за період з 02.12.2020 по 17.06.2021 включно, суму у розмірі: 31 861,55 - заборгованість за тілом кредиту; 8 273,44 заборгованість за пенею. Загальна заборгованість Боржника становить40 484,99 грн. 19.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 187529 від 17.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ЄДРПОУ: 37616221 заборгованості в розмірі 40 484,99 грн. Згідно довідки приватного виконавця Клименюка А.М. від 07.08.2024 № [NUMBER], що в межах виконавчого провадження ВП № [NUMBER], відносно примусового виконання виконавчого напису № 187529 від 17.06.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про: «Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНИ» заборгованість у розмірі 40 484,99 грн.» за період з 19.02.2022 по 27.08.2024 з боржника: [PERSON] , стягнуто коштів у загальній сумі 5 020,14 грн. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника. У своїй Постанові від 21 вересня 2021 року (справа 910/10374/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». При цьому в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № 630914753 від 07.05.2018 між АТ «АЛЬФА БАНК» та [PERSON] укладений у простій письмовій формі. Відповідно до виконавчого напису від 17.06.2021 за № 187529 право вимог за даним кредитним договором № 630914753 від 07.05.2018 перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 01/12-1 від 01.12.2020. Відповідачем не надано суду доказів, що при зверненні до нотаріуса надали нотаріально посвідчений кредитний договір за № 630914753 від 07.05.2018. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило назву ТОВ`СВЕА ФІНАНС». Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відсутність нотаріального посвідчення договору унеможливлює вчинення виконавчого напису та є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Твердження відповідача про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом було перевірено подання всіх документів, передбачених законом, зокрема, оригіналу кредитного договору, розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів щодо цього відповідачем не надано. Тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірним. Доводи відповідача щодо надання таких розрахунків нотаріусу не підтвердженні жодними доказами Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вчиняючи виконавчий напис від 17.06.2021 №187529, нотаріус врахував та перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості за вказаний у виконавчому написі період та виконав вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. При цьому такі посилання не спростовують того, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу був наданий кредитний договір, який не був нотаріально посвідчений, тобто не є документом, що підтверджує безспірну заборгованість боржника, що суперечить вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 та є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене вище суд вважає про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису від 17.06.2021 року №187529 таким, що не підлягає виконанню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів в сумі 4 136,50 грн. Відповідно до положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Оскільки виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 187529 за яким стягнуто з позивача [PERSON] , визнано таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідно до приписів статті 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу отримані грошові кошти, які були стягнуті з боржника в рамках виконавчого провадження № [NUMBER], де стягувачем є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». (нова назва ТОВ «СВЕА ФІНАНС») За наведених обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат. В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 421,00 грн. (за звернення з позовом 1937,00 та за звернення зі заявою про забезпечення позову 484.00 ). Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у своїй постанові від 24 листопада 2021 року по справі № 420/1109/20 зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial