Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

02 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шишацького районного суду Полтавської надійшла позовна заява ТОВ «ФК«ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в загальному розмірі 35830,00 грн. Заява обґрунтована тим, що 04.12.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8541171, що підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 15000 грн. строком на 360 дні зі сплатою 1,00 % на день. 17.07.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 17072025. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8541171 від 04.12.2024 в сумі 35830,00\~ грн., з яких: 15000,00 грн.\~ - заборгованість за основним боргом, 13330,00 грн. - заборгованість за відсотками, 7500,00 грн. заборгованість за пенею, штрафами. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконала, грошові кошти не повернула ні первісному кредитору, ні позивачу, останній посилаючись на норми ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 35830,00 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику)\~ сторін. Разом з тим, сторонам роз`яснено їх права, зокрема право відповідача на відзив. Відповідач належним чином повідомлена судом про справу з направленням їй за місцем реєстрації копії ухвали про відкриття провадження у справі.\~ Позовну заяву з додатками відповідачу було направлено за місцем реєстрації безпосередньо позивачем рекомендованим листом з описом вкладення\~ (а.с.58-59). У визначений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 04.12.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 8541171 про надання споживчого кредиту (а.с.12-21). Позичальником договір підписано 04.12.2024 о 13:08:05 електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С8921. У відповідності зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та третьої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Таким чином, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Вищезазначений кредитний договір укладений в електронній формі. Електронний правочин оформлений шляхом фіксації волі сторін та їх змісту. Така фіксація здійснена за допомогою складання документів, які відтворюють волю сторін. Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Згідно з умовами вищезазначеного договору сума кредиту складає 15000, 00 грн., строк кредиту 360 днів зі стандартною процентною ставкою 1,0 % в день. Відповідно до п.1.6 Договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п.п.1.10.1 п.1.10 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 69000,00 грн. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.п. 6.4.1, 6.4.2 Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 1350 грн. на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 300 грн., починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.\~\~ Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який 04.12.2024 о 13:06:34 підписано між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором UЕ5965 (а.с.23-25). На виконання умов договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 04.12.2024 надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 15000,00 грн. шляхом їх зарахування на картковий рахунок №\~ [NUMBER] , що був зазначений відповідачем у договорі. Даний факт підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за вих. № 7/13235 від 21.07.2025 (а.с.27). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти у строк та у розмірі, встановленому у договорі. Разом з тим, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором не виконувала.\~\~ Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачу, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що спростовували б факт отримання кредитних коштів. 17.07.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 17072025 (а.с.36-40). На виконання умов договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 5359522,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 71 від 22.07.2025 (а.с.42). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (№ 475 в реєстрі) за кредитним договором № 8541171 від 04.12.2024 в сумі 35830,00\~ грн., з яких: 15000,00 грн.\~ - заборгованість за основним боргом, 13330,00 грн. - заборгованість за відсотками, 7500,00 грн. заборгованість за пенею, штрафами. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~ передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК\~ України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як установлено судом з матеріалів справи, укладений договір факторингу є чинним на час переходу прав та позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором в обсязі стягнення боргу за тілом кредиту та відсотків на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Так само відповідач не висловив й жодних заперечень щодо змісту позовних вимог, а також доказів якими вони обґрунтовуються. Доказів повернення відповідачем позивачу чи первісному кредитору отриманих кредитних коштів матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованих процентів є обґрунтованою. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення неустойки (штрафних санкцій), яка нарахована відповідачу за невиконання умов укладеного 04.12.2024 кредитного договору. Так, згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні\~ з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Виходячи з вищевикладеного, оскільки нарахування та стягнення неустойки за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону, у стягненні неустойки (штрафних санкцій) суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, суд задовольняє частково позовні вимоги та стягує на користь позивача з відповідача заборгованість на загальну суму 28330,00 грн., з яких: 15000 грн.\~ - заборгованість за тілом кредиту, 13330 грн. - заборгованість за відсотками. Судові витрати у справі становлять 2422,40 грн. сплаченого позивачем судового збору. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 79,07 % (28330х100/35830 ), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача\~ пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1915,39 грн. (2422,40х79,07/100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial