Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

17 вересня 2025 року [PERSON] (надалі позивачка) звернулась до суду з цим позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] (надалі відповідач) на її користь, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що з серпня 2021 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом, як чоловік та дружина у найманій позивачкою квартирі за адресою: [ADDRESS] . Від цих шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Спочатку відомості про батька дитини були внесені у актовий запис про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за прізвищем та вказівкою матері дитини. 16 березня 2024 року сторони офіційно зареєстрували шлюб у Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 1, після чого позивачка обрала прізвище відповідача. 11 квітня 2024 року, тобто після реєстрації шлюбу, за спільною заявою дружини та чоловіка про визнання батьківства були внесені відповідні зміни до актового запису цивільного стану та повторно отримано свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , де в графі «батько» значиться прізвище, ім`я, по батькові відповідача.? В грудні 2024 року через ситуацію в країні та постійну небезпеку позивачка разом з донькою змушені були виїхати до Німеччини, де зараз фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . З червня 2025 року шлюбні відносини між сторонами припинилися через подружню зраду відповідача, який зараз перебуває вже в інших фактичних шлюбних відносинах. Позивачка зазначає, що вона, як мати дитини, зараз знаходиться у декретній відпустці та повною мірою виконує свої обов`язки по вихованню, догляду та нормальному розвитку дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, і тому не має можливості для самореалізацїї у будь-якій іншій сфері життя, тим більше на території іншої країни, та має гостру потребу в матеріальній допомозі з боку відповідача. Постановленою суддею ухвалою від 06 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 31 жовтня 2025 року відповідачем поданий до суду відзив на позов. У відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини та просив стягнути аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу). В обґрунтування відзиву відповідач указав, що він належним чином виконує свій обов`язок щодо утримання дитини. У грудні 2024 року позивачка разом з їх дитиною [PERSON] , виїхала з території України до Федеративної Республіки Німеччина. Незважаючи на це, відповідач продовжував надавати матеріальну допомогу, перераховуючи грошові кошти на рахунок [PERSON] . Крім того, 20 червня 2025 року відповідач з власної ініціативи подав заяву до роботодавця про здійснення відрахувань з його заробітної плати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 10\~000 грн щомісяця на рахунок позивачки. При поданні цієї заяви відповідач виходив з того, що сума 10 000 грн є достатньою для забезпечення потреб дитини та дружини, оскільки позивачка не працює. 23 вересня 2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 183/9630/25 було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на дитину [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів, починаючи з 17 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищезазначеного судового наказу про стягнення аліментів 03 жовтня 2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79258164. Також відповідач зазначає, що позивачка разом з донькою зареєстровані як біженці у Федеративній Республіці Німеччина, де вони проживають. Вони забезпечені житлом безоплатно та отримують достатнє державне забезпечення для свого утримання від уряду Німеччини. Відповідач працює на підприємстві, яке було пошкоджене внаслідок збройної агресії російської федерації. Через це не завжди є можливість повноцінно виконувати трудові обов`язки з причин, що не залежать ні від підприємства, ні від нього особисто. Відповідно, розмір його заробітної плати є нестабільним і залежить від обсягу виконаної роботи. Попри зазначені обставини, відповідач не ухиляється від утримання своєї дитини. Водночас, враховуючи наявність вищевказаного судового наказу, відповідач вважає, що заявлена позивачкою вимога про стягнення з нього додаткових аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку є надмірною. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивачки, адвокат Олійник О. А. надала заяву, в якій зменшила позовні вимоги, з урахуванням зміненої позиції позивачки, з 1/4 до 1/6 частини. Також у заяві просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, представник відповідача, адвокат Лазуренко І. Ф. подала заяву, в якій визнала зменшені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи висновує таке. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. Також убачається, що 16 березня 2024 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що надано суду належним чином засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.6/. З наданої позивачкою належним чином засвідченої копії витягу з реєстру територіальної громади від 16 вересня 2025 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.5/. За вказаною адресою також зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією витягу з реєстру територіальної громади від 16 вересня 2025 року /а.с.8/. При цьому в позовній заяві позивачка вказує, що в грудні 2024 року вона разом з дитиною [PERSON] виїхала проживати до Німеччини. З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які визнаються відповідачем, малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Разом з тим, за відомостями АСД Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області встановлено, що 23 вересня 2025 року Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ у цивільній справі № 183/9630/25, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 23 вересня 2025 року. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи те, що малолітня дочка сторін [PERSON] , яка не досягла трирічного віку проживає разом з позивачкою, що визнається відповідачем, представником позивача, яка діє за ордером серії АЕ № 1425500 від 17 вересня 2025 року без обмежень повноважень адвоката, зменшено позовні вимоги, представником відповідача, яка діє за ордером серії АР № 1272068 від 05 листопада 2025 року без обмежень повноважень адвоката визнано зменшенні позовні вимоги, підстав для висновку про те, що зменшення позовних вимог та визнання позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не встановлено, суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що 50 % судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави, з урахуванням визнання ним позову, у сумі 605,60 грн, а решту віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved