Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.04.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №11. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Вона з 17.04.2015 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між ними поступово погіршувались та наразі мають формальний характер. Вважає, що збереження шлюбу є не можливим та буде суперечити їх інтересам.. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити за ї відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Розгляд справи просив проводити без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступне. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 17.04.2015\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Олександрівського районного\~управління юстиції\~у кіровоградській\~області,\~актовий запис\~№11(а.с.3). Від подружнього життя сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 5). Подружні стосунки між сторонами припинені, примирення сторони не бажають. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення з відповідачем не можливе, а відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище набуте у шлюбі « [PERSON] ». Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд враховує, що відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає\~детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просила стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Відповідач клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подав. На підтвердження понесених витрат позивачем до позову долучені: ордер серії ВА №1076620 від 06.03.2025 адвоката Урсаленка О.М. на представництво інтересів позивача, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №32 від 02.03.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №279/Н. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц зазначив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У випадку відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем до матеріалів справи не долучено договір про надання\~правової допомоги\~та акт приймання-передачі наданих послуг, тому суд вважає за необхідне відмовити у відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З доданих до позовної заяви квитанцій вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~211 грн 20 коп. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в сумі 605 грн 60 коп. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% сплаченого ним судового збору в сумі 605 грн 60 коп. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved