Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявниця [PERSON] , [INFO] , з дня свого народження по даний час постійно проживала в с. Мульчиці, Володимирецького (нині Вараського) району. Має статус особи, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС. Разом з тим, під час отримання певних пільг, передбачених цим статусом встановила, що їй не враховується проживання у с. Мульчиці, Володимирецького (нині Вараського) району в період з 26 серпня 1987 року по 15 вересня 1992 року. Про те що [PERSON] , проживала у с. Мульчиці Володимирецького (нині Вараського) району в період з 26 серпня 1987 року по 15 вересня 1992 року підтверджується довідкою Вараської міської ради та можуть підтвердити свідки. Заявниці необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, отримання пільг, що з цього випливають передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з чим заявниця була змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання. Також просила розглянути справу без її участі. Ухвалою суду від 22.09.2025 року було відкрито провадження по даній справі. Представник заінтересованої особи Вараської міської ради Рівненської області, в судове засідання не з`явився, про перенесення часу судового розгляду не клопотав, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення процесуальних документів та викликів до електронного кабінету сторони. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу заявлених вимог не надав. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Мульчиці, Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] . З довідки №332 від 03.04.2025 року виданої старостою села Мульчиці Вараської міської ради Рівненської області вбачається, що [PERSON] дійсно з 18.07.1970 року по 26.08.1987 року та з 15.09.1992 року по даний час, зареєстрована та проживає в с. Мульчиці, Вараського району Рівненської області, на території, що зазнала радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 3, в зоні гарантованого (добровільного) відселення. Також судом встановлено, що в період з 17.08.1992 року по 18.12.2007 року заявниця працювала вчителем математики і фізики в Мульчицькій загальноосвітній школі, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . В своїх письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] вказали, що підтверджують факт проживання заявниці [PERSON] в с. Мульчиці, Володимирецького (нині Вараського) району, в спірний період. Також матеріалами справи встановлено, що заявниця [PERSON] , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане Рівненською облдержадміністрацією, що також підтверджує факт проживання заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення. Отже з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] , хоча і не була зареєстрована у с. Мульчиці Володимирецького (нині Вараського) району в спірний період, однак фактично проживала в даному населеному пункті. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи викладене, на підставі досліджених судом належних та допустимих доказів - довідок, трудової книжки та письмових пояснень - встановлено, що заявниця [PERSON] постійно проживала без реєстрації в с.Мульчиці в період з 26 серпня 1987 року по 15 вересня 1992 року, вказаний факт ніким не оспорюється і не може бути встановлений в позасудовому порядку. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення соціальних компенсацій та пільг, встановлених законодавством для осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС та постійно проживали в зоні радіаційного забруднення. . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що юридичний факт, про встановлення якого просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, його об`єктивність не викликає в суду сумніву, таким чином, заява про встановлення факту проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved