Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

06.05.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2207029 від 21.05.2024р. в розмірі 21249,16 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 21.05.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства (ТОВ) та доступний, зокрема, через сайт ТОВ та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, був укладений договір про споживчий кредит № 2207029 (порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника визначені п. 6 кредитного договору). Кредитні кошти надані відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування придбання. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, що призвело до виникнення заборгованості. 30.10.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30102024 відповідно до умов якого первісний кредитор передав за плату позивачеві права вимоги до боржників згідно реєстру боржників, зокрема, до відповідачки за кредитним договором № 2207029 на загальну суму 21249,16грн. З моменту отримання права вимоги - 30.10.2024 року жодні нарахування за вказаним договором позивач не здійснював. Зазначена сума складається з: заборгованості за основним зобов`язанням - 5040грн., заборгованості за відсотками - 9596,16 грн., заборгованості за комісією - 313 грн., заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) - 6300 грн. Загальну суму боргу - 21249,16 грн. представник позивача просив стягнути з відповідача, а також судові витрати. 08.05.2025 року ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області відкрито спрощене провадження у даній справі. Представник позивача - Кудіна А.В. в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 21.05.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства (ТОВ) та доступний, зокрема, через сайт ТОВ та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, був укладений договір про споживчий кредит № 2207029 (порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника визначені п. 6 кредитного договору). Кредитні кошти надані відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердив, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування придбання. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, що призвело до виникнення заборгованості. 30.10.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30102024 відповідно до умов якого первісний кредитор передав за плату позивачеві права вимоги до боржників згідно реєстру боржників, зокрема, до відповідачки за кредитним договором № 2207029 на загальну суму 21249,16грн. З моменту отримання права вимоги - 30.10.2024 року жодні нарахування за вказаним договором позивач не здійснював. Зазначена сума складається з: заборгованості за основним зобов`язанням - 5040грн., заборгованості за відсотками - 9596,16 грн., заборгованості за комісією - 313 грн., заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) - 6300 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 21.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] договору про споживчий кредит № 2207029 (а.с. 5-12), отримання позичальником кредитних коштів в сумі 7 000 грн. (а.с. 14) та переходу права вимоги за цим договором до позивача. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2207029 від 21.05.2024 року становить 21249,16грн. Разом з тим, в задоволенні позову в частині стягнення неустойки (штраф, пеня) в сумі 6300 грн. слід відмовити, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Станом на день розгляду справи заборгованість за договором позики відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу - 14949,16 грн. (5040грн. + 9596,16грн. +313 грн. = 14949,16 грн.) підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією від 15.04.2025 року (а.с. 1).

Outcome: partial