Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.01.2025 р. звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а саме просила стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягувати з моменту досягнення 18 ти річного віку доньки, а саме з 27 жовтня 2024 року, і до її досягнення двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких народилась [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 01.12.2009 було ухвалено стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу). На даний час дитина є повнолітньою та навчається на першому курсі денної форми навчання у КЗ «Одеський художний фаховий коледж імені М.Б. Грекова», вартість послуг навчання за один рік становить 18253,00 гривень. Донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, позивачка зазначає, що не може самостійного утримувати дитину та забезпечувати необхідні витрати, оскільки її дохід складає 0 гривень на місяць. Квартира, в якій зараз проживає донька разом з матір`ю, має невеликий метраж, загальною площею 28,9 кв.м., що ускладнює навчання дитини, у зв`язку з чим, донька має намір орендувати невелике приміщення, де вона зможе займатися живописом у повному обсязі. Додатково донька щотижнево купує розхідні матеріали фарби, папір, пензлики, олівці та інші художні матеріали, які потрібні для виконання завдань та її повноцінного навчання. Крім того позивачка зазначає, що донька має ортодонтичні проблеми та потребує ортодонтичного лікування, що коштує від 600 до 750 умовних одиниць (20000,00 30000,00 гривень) за одну щелепу. У доньки проблеми з обома щелепами і це потребує невідкладного лікування, яке позивачка не в змозі оплатити. Позивачка звертає увагу, що з моменту припинення стосунків з відповідачем, заміж не виходила, не в яких стосунках не перебувала і не мала ніякої фінансової підтримки окрім, того, що сплачував відповідач. Також позивачка в обґрунтування позову зазначає, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, що спричиняє нестерпні моральні страждання дитині. Витрати на їжу, ліки, товари особистої гігієни, канцтовари, художні прилади та матеріали, одяг, взуття, транспорт, навчання за контракту з жовтня по січень 2025 року становлять 54184,62 гривень. Крім того, позивачка зазначає, що маж піклуватись про свою літню мати 1944 року народження, яка також потребує допомоги. Відповідач добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, є працездатним, працює в Управлінні служби безпеки України в Одеській області і отримує заробітну плату в розмірі 60000,00 гривень, інших дітей не має, тому вважає, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.01.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено проведення розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 02.04.2025 р. представником відповідача [PERSON] адвокатом Гречко І.О. подано відзив на позовну заяву, відповідно якого просив стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/7 від заробітку (доходу), щомісяця починаючи з моменту звернення до суду 14.01.2025 року і до припинення нею навчання 01.07.2025 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, а саме 27 жовтня 2030 року, в задоволенні інших вимог позивача та визнання інших обставин відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідачем визнаються наступні обставини, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є його дитиною, відповідач є працездатною особою та зазначений розмір середньомісячної зарплати, разом з тим відповідач не визнає інші обставини, які зазначені позивачем. Зазначено, що жодних шлюбних відносин з 2005 року між сторонами не визнає та ніколи не визнавав. Відповідач зазначає, що строк договору про надання платної освітньої послуги визначено до 01.07.2025 року. Обставини проживання дитини, бажання винаймати приміщення для зайняття живописом не співвідноситься із станом та можливостями позивача, як і навчання дитини на контракті, як і утримання дитини з 0 доходом, як і щотижневе придбання матеріалів для живопису, відповідач вважає очевидно недійсними. Щодо медичної документації стороною відповідача зазначено про невідповідність вимогам законодавства та така документація видана в той час коли дитині, ще не виповнилось 18 років, та даний позов має іншу правову природу. Крім того, такі вимоги вже заявлені в інші справі №522/18626/24 про стягнення додаткових витрат на дитину. Щодо чеків, які були надані без будь-яких пояснень позивачем та відповідно без будь-яких розрахунків товарів, які з них увійшли до утримання дитини. З більшості чеків неможливо встановити платника та взагалі товар, який придбавався. Проте незрозумілими є і використання певних з них і саме, що вони доводять, а саме наступні товари: ліки, щодо яких не має призначення лікаря, а також певного найменування, а також ліки, які придбавались до повноліття дитини; незрозумілі товари для придбання з чеками, які не відповідають вимогам законодавства; шнур; печатки; прикраси намисто, сережки; відправки Новою Поштою позивача; незрозумілі товари; шпалери дуплекс; бензин А-95 та АвтоГаз; чек з ресторану; вино; корм для тварин; коньяк; корм для цуценят. З огляду на це, відповідач вважає, що позивач просто надавала до суду всі наявні в неї чеки, як за період до повноліття дитини так і після, для утримання власної сім`ї в цілому, а не тільки дитини. Відповідач вважає, що під час розрахунку розміру аліментів не визначається якась необхідність дитини або відповідно достатність для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Вбачається, що достатність та необхідність є принципами забезпечення дитини, з метою гармонійного розвитку, а не надмірність або просто можливість платника аліментів. Також відповідачу є незрозумілими причини позивача у справі щодо відсутності працевлаштування та відсутність власного доходу. 07.04.2025 р. позивачкою надано заперечення на відзив, відповідно яких наголосила про необхідність задовольнити позовні вимоги у заявленому розмірі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Тищенко С.Ю. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити в розмірі 1/3 від доходів відповідача. Представника відповідача адвокат Гречко І.О. заперечував проти задоволення позову, просив задовольнити частково, а саме в розмірі 1/7 від доходів відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.11.2006 року. \~ \~ \~ \~ [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №К5-153065-ф/л від 24.06.2021 про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси. Дитина проживає разом з матір`ю, що визнається сторонами. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги №10/24 від 31.06.2024 р. укладеного між Комунальним закладом «Одеський художний фазовий коледж ім. М.Б.Грекова та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] здобуває фахову перевищу освіту, та загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 73012,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно роз`яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 16.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. З викладеного вбачається, аліменти на повнолітню дитину призначається на період навчання але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, а тому суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати аліменти на період навчання доньки. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач не заперечує позовні вимоги у розмірі 1/7 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, разом з тим позивач наполягає на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, в обґрунтування чого надано квитанції, разом з тим суд погоджується зі стороною відповідача, що долучені докази позивачем не підтверджують заявлений позивачем розмір частки, оскільки квитанції містять витрати, які неможливо віднести до аліментів необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка продовжує навчатись. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, разом з тим вирішуючи питання щодо встановлення розміру аліментів, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, починаючи з 14 січня 2025 (дата пред`явлення позову) і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, а також той факт, що повнолітня донька навчається на денній формі навчання та обмежена у можливості працювати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд доходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини від доходів, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial