Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

28 липня 2025 року до представник КП «Дніпроводоканал» ДМР Соколова Н.О. звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: [ADDRESS] , де на ім`я відповідального квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідачі в порушення законодавства у сфері житлово-комунальних послуг в період з жовтня 2002 року по лютий 2025 року ухилялись від оплати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, в результаті чого, за ними, по особовому рахунку № [NUMBER] , станом на 28.02.2025 року, утворилась заборгованість в сумі 68335,69 гривень, з яких: 60793,97 гривень сума основного боргу за період з жовтня 2002 року по лютий 2025 року; 859,58 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 6682,14 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року. Враховуючи наведене, представник позивача просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу за надані послуги в розмірі в розмірі 68335,69 гривень, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 17 вересня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористались. Представник позивача КП «Дніпроводоканал» ДМР - Соколова Н.О. в судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що не заперечує проти заочного порядку вирішення справи. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідно\~до наданої\~позивачем довідки\~про склад\~сім`ї або\~зареєстрованих у\~житловому приміщенні/будинку\~осіб від\~03\~березня 2025\~року,\~відомостей з\~Єдиного демографічного\~реєстру (відповідь\~№ 1614603\~від 29.07.2025\~року)\~та листа\~начальника Відділу\~формування та\~ведення реєстру\~територіальної громади\~Управління у\~сфері державної\~реєстрації Департаменту\~адміністративних послуг\~та дозвільних\~процедур Дніпровської\~міської ради\~від 30.07.2025\~року №\~02.3-12/2426,\~відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України надаються послуги з водопостачання і водовідведення в будинку [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] ,\~ [PERSON] , а тому між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. КП «Дніпроводоканал» на ім`я відповідального квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до\~п.6статті 1\~Закону України\~від 24.06.2004\~№1875-ІV\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (далі Закон №1875-ІV)\~ індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 1 статті 2 Закону №1875-ІV визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з пунктом 2 статті 5\~Закону №1875-ІV комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За правилами, встановленими пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону №1875-ІV, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9\~Закону №1875-ІV визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом статті 22\~Закону України\~від 10.01.2002\~№2918-ІІІ\~«Про питну\~воду,\~питне водопостачання\~та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до статті 526\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК) зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Згідно зі статтею 541\~ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до розрахунку позивача, сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, складає 60793,97 гривень, що утворилась за період з жовтня 2002 року по лютий 2025 року. Враховуючи встановлені\~обставини фактичного\~споживання відповідачами\~послуг позивача,\~за відсутності\~доказів на\~спростування таких\~обставин і\~недоведеність зворотного,\~суд доходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~позовних вимог\~стосовно заборгованості\~за надані\~послуги та\~наявність підстав\~для захисту\~прав позивача\~і присудження\~до стягнення\~з [PERSON] ,\~ [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача суми боргу за спожиті послуги в розмірі 60793,97 гривень. Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного. Згідно ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача інфляційних втрат за період з 07.2018 року по 01.2022 року в сумі 6682,14 гривень та трьох відсотків річних за цей же період в сумі 859,58 гривень. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості, підлягають задоволенню, а тому на користь позивача з відповідачів в солідарному порядку підлягають стягненню заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 28.02.2025 року в розмірі 68335,69 гривень, з яких: 60793,97 гривень сума основного боргу за період з жовтня 2002 року по лютий 2025 року; 859,58 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 6682,14 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За звернення до суду із даною позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Доказів понесення інших витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, у відповідності до ст.141\~ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в сумі 3028 гривень, в рівних частках , тобто по 1514,00 гривень з кожного, оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст.\~509\~ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст.\~543\~ЦК України в солідарному порядку.

Outcome: approved