Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів сплачені за житлово-комунальні послуги в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначила, що вона є співвласником житлового приміщення, а саме 1/3 частки квартири [ADDRESS] спільної часткової власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] дома [ADDRESS] , належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі також зареєстровані у зазначеній квартирі. Відповідачі не проводили жодної оплати по утриманню житла. В свою чергу нею за вказаний період здійснено оплату житлово- комунальних послуг на утримання квартири (квартплата та опалення ), яка находиться за адресою [ADDRESS] , у розмірі 40 100 грн. 00коп. Тому позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , та [PERSON] , як правонаступника після померлої [PERSON] сплату за комунальні послуги по утриманню житлового приміщення в порядку регресу у розмірі 26730 грн. за період з вересня 2019 р. по листопад 2021 року та інфляційні витрати за період з листопада 2021 року по червень 2024 року у розмірі 10867 грн з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.12.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2022 рокку зупинено провадження по справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.04.2025 року відновлено провадження по справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.09.2024 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року відмовлено у прийняті зустрічного позову. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 року залучено у якості співвідповідача [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі,з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. В судовому\~засіданні в\~режимі відеоконференції\~ представник\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] \~захисник адвокат\~Коротенко \~О.І.\~заперечував проти\~задоволення позову\~у повному\~обсязі та\~зазначив,\~що у січні 2023 року стороною відповідачів сплачені комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] на загальну суму 24 645 грн 41 коп. Таким чином, частка, що підлягала сплаті позивачкою [PERSON] як співвласниці вищезазначеної квартири становить 1/3 від сплаченої стороною відповідачів сумі, яка складає 8 215 грн 14 коп., була сплачена стороною відповідачів на користь [PERSON] . Тому, розмір позовних вимог має бути зменшеним на 8 215 грн 14 коп. сплачених комунальних послуг стороною відповідачів на користь [PERSON] у січні 2023 року, а саме, зменшеним до 18 514 грн 86 коп. Також посилався,\~як на\~підставу у\~відмові позовних\~вимог про\~відсутність договорів\~ про надання житлово-комунальних послуг у позивача [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Також в судовому засіданні відповідач [PERSON] допитаний, як свідок зазначив, що в спірний період в квартирі [ADDRESS] проживала [PERSON] з дітьми, а він з батьком та матір`ю проживали в квартирі , яка належала позивачу за адресою : [ADDRESS] , за яку і сплачували комунальні послуги за домовленістю з позивачем. Однак позивач порушила домовленості та подала до суду позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився з причин хвороби, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З інформаційної\~довідки з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~реєстру прав\~власності вбачається\~,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власником\~ \~1/6\~частки квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ на\~підставі договору\~дарування та\~ 1/6частки зазначеної квартири на підставі договору про поділ майна подружжя [PERSON] є власником 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . на підставі договору купівлі продажу від 25.09.2009 р. [PERSON] є власником 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . на підставі. на підставі договору купівлі продажу від 25.09.2009 р. (а.с. 14). Відповідно до копії Спадкової справи № 8/2022 [PERSON] померла [INFO] . Свідоцтво про право на спадщину а саме 1/3 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . отримав [PERSON] (т. 1 а.с.185 ) Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.04.2025 року залучено у якості співвідповідача [PERSON] , як правонаступника після померлої [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова від 29.11.2021 р. місце проживання/ перебування осіб , яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] зазначені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] (а.с. 11). За період з вересня 2019 року по листопад 2021 року, позивачем [PERSON] здійснено оплату житлово- комунальних послуг на утримання квартири (квартплата та опалення ), яка находиться за адресою: [ADDRESS] ,що Стверджується копіями квитанцій про сплату, на загальну суму 40 100 грн. (т. 1 а.с. 15-36). Відповідно до статті 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 2статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 360\~ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування(право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та узгоджується із правовим висновком, який викладено Верховним Судом у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , також встановлено обов`язок відповідачів брати участь у таких витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача фактично понесених позивачем витрат по оплаті за утримання квартири, відповідно до їх частки у праві спільної часткової власності за період з вересня 2019 р. по листопад 2021 року, з [PERSON] у розмірі 13365 грн, при цьому зменшивши розмір стягнення з [PERSON] на суму сплачених платежів [PERSON] у спірний період у розмірі 2560 грн 30 коп.,(т. 1, а с. 198-199) тобто 26730 грн. :2=13365 грн. -2560=10804 грн.70 коп. Так, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки, неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625ЦК України. Таким чином\~з відповідача\~ [PERSON] \~ підлягають\~ стягненню\~інфляційні втрати\~на суму\~боргу 13\~365\~грн.\~у розмірі\~ 5433 грн, 60 коп. за період з листопада 2021 року по червень 2024 року. З відповідача\~ [PERSON] \~ підлягають\~ стягненню\~інфляційні втрати\~на суму\~боргу 10804\~грн 70\~коп.\~у розмірі\~ 4392 грн, 70 коп. за період з листопада 2021 року по червень 2024 року. Посилання представника відповідачів про відсутність у позивача договору про надання житлово-комунальних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України споживачі зобов`язанні робити оплату за отриманні житлово-комунальні послуги, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Щодо заяви представника відповідачів про зменшення розміру позовних вимог на суму 8 215 грн 14 коп. сплачених комунальних послуг стороною відповідачів на користь [PERSON] у січні 2023 року, до 18 514 грн 86 коп. суд зазначає наступне. Відповідно до платіжних інструкцій [PERSON] , [PERSON] було сплачено комунальні послуги за адресою : [ADDRESS] за період січень 2023 року (а.с.96-106), тобто не входить до періоду за який просить стягнути позивач, а тому відсутні підстави щодо зарахування суми 8215 грн. 14 коп. до суми боргу відповідачів. Крім того відповідачі не позбавлені права та можливості завернутись до суду з позовом в загальному порядку до [PERSON] щодо стягнення зазначеної суми в порядку регресу за вказаний період. Також суд не приймає до уваги, щодо зарахування до суми боргу, надані представником відповідачів квитанції про сплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , оскільки не стосується предмету даного розгляду. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial