Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», від імені та в інтересах якого діє представник директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь О.В., звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №8846687 від 19.02.2025 року у розмірі 32981,00 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн просять покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.02.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений Договір про надання коштів у кредит №8846687, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн на 360 днів зі сплатою процентів. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач отримані від кредитодавця кошти не повернув, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 32981,00 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 238,50 грн - сума заборгованості за процентами; 2242,50 грн - сума заборгованості за комісією; 6500,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 26.06.2025 року між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладений договір факторингу №26/02/25. Відповідно до Реєстру прав вимог до вказаного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №8846687. Посилаючись на викладене, у зв`язку з неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалами суду від 22.07.2025 та 28.07.2025 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надавались строки на усунення недоліків заяви. Ухвалою суду від 04.08.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на ім`я відповідача за період з 19.02.2025 року до 22.02.2025 року. 15.09.2025 на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Підодвірного Т.І. про залишення позову без розгляду. Заява обґрунтована тим, що позивач не дотримався вимог ст.177 ЦПК України, оскільки не надав відповідачу копії всіх документів, поданих до суду, а позовна заява, подана через «Електронний суд», не сформована безпосередньо у підсистемі з використанням вбудованого текстового редактора та кваліфікованого електронного підпису, як того вимагають Положення ВРП №1845/0/15-21 та ст.43 ЦПК України. Представник вказав, що подання позову у вигляді доданого файлу суперечить установленому порядку електронного звернення, тому такий позов має бути залишений без розгляду. Також, 15.09.2025 на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача [PERSON] - адвоката Підодвірного Т.І. надійшли пояснення по справі, у яких він заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем кредитного договору від 19.02.2025 №8846687, зокрема, не надано оферти, акцепту, доказів ідентифікації особи, підтвердження отримання одноразового ідентифікатора та самого підписання договору. Вказаний документ не містить кваліфікованих електронних підписів сторін, що суперечить вимогам законів «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи і електронний документообіг», а також позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №227/3760/19-ц щодо необхідності підпису як обов`язкового реквізиту правочину. Сторона відповідача вважає, що позивач не довів факту отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки надана довідка ТОВ «Фінекспрес» не є первинним бухгалтерським документом, оформленим відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», не містить підпису, печатки чи інших обов`язкових реквізитів, тому не підтверджує здійснення переказу. У виписці АТ «УніверсалБанк» зазначено, що кошти 19.02.2025 перераховані ПУМБ, тоді як за договором кредитодавцем є ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок між перерахуванням коштів і заявленими вимогами. Також відсутні докази правовідносин між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінекспрес». Відповідач послався на правові позиції Верховного Суду у справах №161/16891/15-ц, №364/737/17, №545/1750/21, згідно з якими факт надання кредиту має підтверджуватися первинними документами, а не довідками чи розрахунками, а сумніви щодо доказів тлумачаться на користь споживача. Позивач не довів і факт переходу до нього права вимоги оскільки суду надано лише витяг із реєстру боржників, виготовлений самим позивачем, без договорів факторингу та доказів їх виконання, що не підтверджує належність позивача як кредитора. Окрім того, під час воєнного стану згідно з перехідними положеннями ЦК України позичальник звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та сплати неустойки. Також сторона відповідача вважає заявлені витрати позивача на правову допомогу завищеними і неспівмірними зі складністю справи та її значенням. У зв`язку з наведеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю. 17.09.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Гедзь О.В. надійшла відповідь на пояснення сторони відповідача, у яких зазначено, що доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки кредитний договір №8846687 від 19.02.2025 був укладений належним чином в електронній формі та підписаний відповідачем шляхом акцепту оферти одноразовим ідентифікатором (181704), що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до електронного підпису. Представник позивача вказує, що використання такого ідентифікатора можливе лише після проходження ідентифікації через систему BankID НБУ та входу в особистий кабінет із логіном і паролем, тому без волевиявлення відповідача укладення договору технічно неможливе. Довідка про ідентифікацію, яка міститься в матеріалах справи, підтверджує, що відповідач особисто використовував свій електронний підпис для підписання договору, що спростовує твердження про неукладення договору. Щодо доказів отримання відповідачем коштів за договором позики, позивач зазначає, що твердження представника відповідача про відсутність доказів перерахування коштів не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи містять виписку з карткового рахунку відповідача, відкритого в АТ «Універсал Банк». Із відповіді банку вбачається, що рахунок № [NUMBER] належить відповідачу, а 19.02.2025 о 21:07 на нього зараховано 13 000 грн, що підтверджує реальність здійснення переказу. Цей факт підтверджується: електронною платіжною інструкцією №fa1dc2e5-6aa5-4212-9478-8da330068658 від 19.02.2025; довідкою №КД-000034969/ТНПП від 26.06.2025, виданою платіжною системою ТОВ «Фінекспрес» і засвідчуючою виконання зазначеної інструкції; листом №25/06/25-17 від 25.06.2025, виданим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», про переказ коштів на картку відповідача на підставі платіжної інструкції. Позивач окремо зазначає, що колонка «Деталі операції» у банківській виписці має лише інформаційний/технічний характер - її зміст формується на підставі платіжної інструкції, даних платіжної системи, або автоматичних позначок банку й може містити вільний текст, скорочення або технічні коди. Тому текст у полі «Деталі операції» не є еквівалентом ідентифікації особи, яка ініціювала переказ, і не встановлює автоматично особу платника чи економічну сутність операції. Помилка або неточність у полі «Деталі операції» сама по собі не спростовує факту зарахування коштів на рахунок Відповідача, якщо інші реквізити в виписці (номер рахунку, дата/час, сума, ідентифікатори операції) свідчать про проведення операції. Відтак доводи Відповідача, обмежені лише вказівкою на неточність у полі «Деталі операції», що не є підставою для визнання отриманої виписки як не належного доказу отримання коштів. Позивач вважає, що відповідач не надав жодного належного доказу на спростування позову (зокрема, банківських документів, що свідчать про неотримання коштів), а доводи сторони відповідача зводяться до припущень і не підкріплені доказами. При цьому позивач посилається на неприпустимості використання концепції «негативного доказу». З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» у повному обсязі. Також, 17.09.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Гедзь О.В. про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначено, що в зв`язку з отриманням відзиву, в якому відповідач заперечує проти нарахування пені, позивач вважає за доцільне зменшити позовні вимоги на суму пені/неустойки та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка складається з: 13 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 238,50 грн - сума заборгованості за процентами; 2 242,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати за професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн просять покласти на відповідача. Ухвалою суду від 16.10.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду та прийнято до розгляду заяву позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про зменшення позовних вимог у справі №645/4890/25. 04.11.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Гедзь О.В. у якій зазначено, що у заяві ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про зменшення позовних вимог було допущено арифметичну помилку та було не вірно зазначено загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим просять суд вважати вірними загальну суму заборгованості 26 481,00 грн, з яких: 13 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 238,50 грн - сума заборгованості за процентами; 2 242,50 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. У матеріалах справи містяться заяви представника позивача Гедзь О.В., подані суду через підсистему «Електронний суд», про проведення розгляду справи без участі представника позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, доходить наступного висновку. 19.02.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії (Надійний) №8846687 (далі - Договір №8846687/Договір), згідно з п.2.1 якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору. Сума кредиту 13000,00 грн; строк кредитування/строк договору 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу 5947,50 грн; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11; комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2242,50 грн) (пп. 2.2.1 - 2.2.4, 2.2.8 п.2.2 Договору). Відповідно до пп. 2.2.9 п.2.2, п. 2.3, пп.2.3.1 Договору сторони домовились, що позичальник, як учасник програми лояльності, отримує від кредитодавця індивідуальну знижку (промокод) на процентну ставку, визначену у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, при виконанні позичальником наступних умов: позичальник у строк до дати сплати першого обов`язкового платежу, визначеного п. 2.2.5 Договору сплатить комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у сумі, не менше ніж 4095,00 грн. У такому випадку позичальнику надається можливість сплачувати проценти з урахуванням процентної ставки, яка є нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, та становить 0.475% на день протягом перших 30 календарних днів з дати надання кредиту (знижена процентна ставка). у разі, якщо позичальник не сплатить/сплатить не в повному обсязі суму, вказану в цьому підпункті договору вважається, що позичальник відмовився від пропозиції сплати процентів за користування кредитом за процентною ставкою, нижчою за розмір ставки, визначеної у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору , а нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за процентною ставкою, визначеною у колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. При цьому позичальник повністю розуміє та погоджується з тим, що у разі невикористання позичальником права на отримання індивідуальної знижки (промокоду)/невиконання умов для отримання знижки, застосуванню підлягає процентна ставка без знижки, як вона визначена в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. При цьому застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору, не є зміною процентної ставки, порядку її розрахунків та порядку сплати у бік погіршення для позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах застосування процентної ставки, визначеної в колонці 3 таблиці п. 2.2. Договору. Якщо вказаний у цьому підпункті Договору розмір процентної ставки дорівнює 0,95 %, зазначене означає, що можливість сплати Процентів за користуванням Кредитом за зниженою процентною ставкою Договором не передбачено. 2.3. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194.73%. Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, а також на припущенні, що позичальник не буде здійснювати дострокового виконання умов Договору, не буде збільшувати суму кредиту та не буде допускати порушення умов Договору. 2.3.1. Денна процентна ставка/день 0.998%. Згідно із п.п. 3.1 п. 3, п.п. 4.1., 4.4. п. 4 Договору для отримання кредиту, позичальник має бути зареєстрований в ІКС, для чого він проходить процедуру реєстрації на сайті. Після реєстрації на сайті (та/або мобільному додатку) в ІКС та створення особистого кабінету, позичальник подає заявку на отримання Кредиту шляхом вибору на сайті бажаних умов надання кредиту: суми та строку Кредиту, а також періодичність сплати процентів, яка визначає розмір першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів. Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. Положеннями п.п. 5.5-5.16 Договору сторони узгодили, що Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Оферта формується за зазначеними Позичальником в Заявці параметрами Кредиту, із зазначенням істотних умов, реквізитами та іншою інформацією, що передбачена чинним законодавством. Крім цього, Оферта включає посилання на інформацію та документи про Кредитодавця та послуги, які ним надаються (сторінка на Сайті Кредитодавця, на якій розміщена відповідна інформація та документи для ознайомлення), до яких Позичальнику надається безперешкодний доступ, у тому числі шляхом переходу по відповідному відсиланню. Оферта підписується електронним підписом Кредитодавця. На вказану Позичальником в ІКС електронну пошту та/або номер телефону надсилається Одноразовий ідентифікатор, що генерується під час проходження Позичальником процедури укладення Договору. Прийняття Позичальником Оферти (Акцепт) та укладання (підписання) Договору здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про Акцепт Оферти, підписане Одноразовим ідентифікатором. Електронне повідомлення містить підтвердження відповідності (достовірності) та актуальності наданих Позичальником даних та інформації, підтвердження вивчення та повне і безумовне прийняття умов Оферти, істотних умов правочину, підтвердження згоди використовувати Одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису електронного договору. Зазначена інформація надається у вигляді чек-боксу і підписується позичальником одноразовим ідентифікатором. Підписуючи Електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти. Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на Договір. Після підписання такими електронними підписами договору кредитодавець на виконання вимог положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03.11.2021 № 113 додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його умови вважаються прийнятими, а Договір є укладеним. Договір зберігається в електронному вигляді в особистому кабінеті позичальника, а також направляється позичальнику на електронну пошту, вказану у Договорі. При проходженні кожного етапу укладення Договору позичальник підтверджує розуміння наданої йому інформації та несе особисту відповідальність за свою уважність та повноту ознайомлення з наданою йому інформацією, у тому числі з тією, що міститься за посиланнями. позичальник несе повну відповідальність за свої дії та рішення при проходженні усіх етапів укладення Договору. У разі укладення додаткових договорів, позичальник зобов`язаний перевірити правильність та достовірність раніше наданої ним інформації під час укладення Договору, а у випадку виникнення розбіжностей - актуалізувати її. позичальник погоджується використовувати особистий кабінет та електронний підпис одноразовим ідентифікатором щодо усіх правовідносин між позичальником та кредитодавцем. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в особистому кабінеті в ІКС визнаються вчиненими позичальником. З відомостей про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вбачається, що [PERSON] , з яким укладений договір № 8846687 від 19.02.2025 року, ідентифікований Товариством. Ідентифікація [PERSON] здійснювалась при укладенні Договору № 8846687. Одноразовий ідентифікатор «181704» був направлений відповідачу 19.02.2025 о 20:57 год на електронну пошту - [INFO] Ідентифікація клієнта за посередництвом системи BankID НБУ. Вказана електронна адреса відповідача [PERSON] зазначена також в заявах та поясненнях його представника [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 90 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» унікальний ідентифікатор - комбінація літер, цифр, символів або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. У разі створення електронного документа з використанням більш як одного електронного підпису та/або більш як однієї електронної печатки його створення завершується накладанням електронного підпису або електронної печатки останнім підписувачем чи створювачем електронної печатки відповідно до технології створення такого електронного документа. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким підписом за Договором № 8846687 від 19.02.2025 був одноразовий ідентифікатор «181704». Згідно правових висновків Верховного Суду в постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Таким чином, оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Суд доходить висновку, що Договір № 8846687 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем був укладений належним чином, а заперечення сторони відповідача щодо відсутності доказів підписання відповідачем Договору № 8846687 спростовуються матеріалами справи. Щодо доводів сторони відповідача про недоведеність факту отримання відповідачем грошових коштів суд зазначає наступне. Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» тому не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без його відкриття. Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Пунктом п. 64 Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 164, передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити відповідно. Таким чином, позичальником при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу відповідача), але відповідно до вищенаведених Постанов Правління Національного банку України позивач не може зазначати та зберігати у договорах, інших документах повний номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 6 Закону України «Про електронну комерцію» учасниками відносин у сфері електронної комерції є суб`єкти електронної комерції, постачальники послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, органи державної влади та органи місцевого самоврядування в частині виконання ними функцій держави або місцевого самоврядування. Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є постачальники електронних комунікаційних послуг, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Позивач також не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Виписку по рахунку позичальника формує та надає банк, що обслуговує картковий рахунок відповідача, який був вказаний ним на отримання кредитних коштів і на який були перераховані кошти за Договором позики. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1076 ЦК України відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до п. 41 Постанови № 75, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. У п. 42 Постанови № 75 вказано, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з п. 57 Постанови № 75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). У п. 60 Постанови № 75 зазначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Згідно з п. 62 Постанови № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки з рахунків клієнтів банку (в тому числі позичальників), відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Дані виписки можуть слугувати безпосередньо первинними документами, а також можуть бути регістрами аналітичного обліку, записи у яких здійснюються лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Тому, виписки по особовому рахунку позичальника, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості Відповідача та підтверджувати операції по рахунку, зокрема надання Банком позичальнику коштів кредиту. Аналогічні висновки містяться, зокрема у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц, від 15.01.2025 № 753/16762/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи номер банківської картки, вказаний відповідачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , у Договорі № 8846687, відповідно до п.11 Договору, є № [NUMBER] . 19.02.2025 відповідачу на виконання Договору №8846687 на картку № [NUMBER] (VISA) були надані кредитні кошти у розмірі 13000,00 грн (номер замовлення - 45725426, ідентифікатор в банку-еквайрі - 030014095564; код авторизації - 921388), що підтверджується електронною платіжною інструкцією № fa1dc2e5-6aa5-4212-9478-8da330068658від 19.02.2025. Відповідно до листа №25/06/25-17 від 25.06.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було надано інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на банківські карти клієнтів онлайн-позик, право вимоги яких відступлено, зокрема відомості про надання грошових коштів за договором № 8846687 на ім`я відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за номером платежу fa1dc2e5-6aa5-4212-9478-8da330068658. Згідно довідки №КД-000034969/ТНПП від 26.06.2025, ТОВ «ФК Фінекспрес» (яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (Рішення НБУ про включення до Реєстру платіжної інфрастурктури та видачу ліцензіі? від 27 квітня 2023 року № 21/764-рк), надала своє підтвердження про прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 19.02.2025 року; номер платежу fa1dc2e5-6aa5-4212-9478-8da330068658; сума 13000,00 грн; отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] . Згідно з відповіді наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання хвали суду від 04.08.2025 на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . З наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виписки по рахунку відкритому на ім`я [PERSON] (картка № [NUMBER] (рахунок [NUMBER] ) за період з 19.02.2025 по 22.02.2025 вбачається що відповідачу 19.02.2025 року о 21:07 год. були нараховані кошти у розмірі 13000,00 грн, що в свою чергу узгоджується з датою та часом укладання сторонами Договору № 8846687. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупність інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Аналогічної позиції висловлена в поставові КЦС ВС від 15.01.2025 року у справі №753/16762. Наказом Міністерства фінансів України «Про внесення змін до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 20.06.2018 року № 565 визначено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Вказані норми є підставою для висновку про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, посилання відповідача, що банківська виписка, яка надійшла на виконання ухвали суду не містить інформації про перерахування відповідачу грошових коштів саме ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відхиляються апеляційним судом, оскільки інших джерел надходження на рахунок відповідача 13000,00 грн, ніж на підставі укладення кредитного договору, відповідачем не повідомлено і доводи позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що виписка про рух коштів по картці відповідача [PERSON] (рахунок № [NUMBER] ) є належним та допустимим доказом, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та свідчить про надання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором. Суд доходить висновку, що між сторонами був укладений кредитнний договір, і ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, а заперечення сторони відповідача щодо відсутності доказів підписання відповідачем Договору № 8846687 та отримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи. Перехід права вимоги до позивача підтверджується належними та допустимими доказами. 26.06.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу № 26/06/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8846687 від 19.02.2025. Згідно з п.2.1.3. Договоу факторингу перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). підписаний сторонами реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579937077.1 від 08.07.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було проведено оплату за реєстром прав вимог №26/06/25-01 від 26.06.2025 року згідно договору факторингу №26/06/25 від 26 червня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №26/06/25-02 від 26.06.2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до відповідача [PERSON] (пункт 191 Реєстру) за Договором №8846687 від 19.02.2025 в сумі 32981,00 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 238,50 грн - сума заборгованості за процентами; 2242,50 грн - сума заборгованості за комісією; 6500,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №8846687 від 19.02.2025, за період з 19.02.2025 по 26.06.2025, вбачається, що [PERSON] зобов`язання за договором були порушені, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість яка складається з: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13 000,00 грн, сума заборгованості за відсотками-11238,00 грн, сума заборгованості за комісією - 2 242,50 грн, сума заборгованості за пенею/неустойкою - 6500,00 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15. Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. З огляду на те, що відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень, що він не розуміє зміст умов та правил надання кредиту, або не ознайомлений саме з тими умовами, які долучені позивачем до матеріалів справи, не надав доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному та наступним кредиторам, або доказів які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, чи про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано, у зв`язку з чим, суд не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву тому вважає позовні вимоги доведеними. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором №8846687 від 19.02.2025 в розмірі 26481,00 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 238,50 грн - сума заборгованості за процентами; 2242,50 грн - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. 01.11.2024 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір про надання правової допомоги № 01-11/24. Відповідно до п.п. 1.1. Договору правнича допомога, що надається за цим Договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку а також у здійсненні захисту прав та інтересів Клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку. Сторони в п.п. 4.1. Договору визначили, що За надання правничої допомоги у відповідності до положень даного Договору Клієнт сплачує Адвокат винагороду у розмірі, викладеному в розділі 4 Договір про надання правової допомоги № 01-11/24. Відповідно до витягу з акту №16-П від 11.07.2025 про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024 року, вбачається, що адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення/збір документації та складання позовної зави. Вартість зазначених послуг складає 3500,00 грн, яка була виплачена позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579937082.1 від 11.07.2025 (оплата згідно акту №16-П приймання наданої правничої допомоги від 11 липня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року без ПДВ). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 висловив позицію про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт . Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 3500,00 грн є співмірними позовним вимогам. Відповідно до платіжної інструкції №579937284.1 від 16.07.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (коефіцієнт 0,8 від ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір» - 3028,00 грн). Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved