Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, внаслідок залиття квартири, в якій просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 282551,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 21.11.2024 р. внаслідок прориву внутрішньо квартирних мереж, вище розташованої (на 8 поверсі) квартири [ADDRESS] трапилось залиття квартири належної позивачці, за фактом вказаної події складено відповідний акт, та в подальшому проведено експертизу з метою встановлення причини залиття та розміру матеріального збитку. Згідно висновку експерта залиття кв. [ADDRESS] трапилось в наслідок прориву внутрішньо квартирних мереж (х/в), вище розташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , матеріальна шкода встановлена у розмірі 282551,00 грн. Позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати завдану їй матеріальну та моральну шкоду внаслідок залиття квартири. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Учасники справи у судове засідання не з`явись, про дату, час та місце повідомлялись належним чином. 29.10.2025 р. від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На вказану зареєстровану адресу місця реєстрації відповідача надсилались копія ухвали про відкриття провадження у справі, однак лист із рекомендованим повідомленням про вручення повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», також судом було відправлено судове повістку-повідомлення про дату, час та місце судового засідання, яке призначене на 29.10.2025 р., однак лист із рекомендованим повідомленням про вручення повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи\~не надходило. Відзиву від відповідача не надходило. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 88 м2, житловою площею 57,7 м2 що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.02.2025 року. 21.11.2024 р. внаслідок трапилось залиття вищевказаної квартири належної позивачці. За фактом залиття квартири комісією в складі Голови правління ОСББ «Гвоздичний-Тіниста» [PERSON] , члена правління Серебрякова В. А., сантехніка Дробишевського С.В., складено Акт від про залиття квартири [ADDRESS] . З даного Акту вбачається, що з виходом на місце події 21.11.2024 р. комісією було виявлено наступне. В квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , видимі сліди залиття квартири, а саме: Спальна кімната: волога стеля на площі 1,8 м2; стіна поклеєна шпалерами волога на площі приблизно 2 м2; волога підлога з паркетним покриттям приблизно 3 м2. Кухня: волога кухонна гіпсокартонна стеля площею приблизно 3,5 м2; кухонна стіна поклеєна шпалерами волога на площі приблизно 2,5 м2; кухонна підлога вкрита плиткою. Санвузол: волога стеля у санвузлі площею приблизно 3,5 м2; стіни і підлога у санвузлі вкриті плиткою. Зала: вологі плями на стелі площею приблизно 1,5 м2; волога стіна площею приблизно 2,5 м2; Коридор: волога стеля коридору на площі приблизно 1,5 м2; вологі стіни коридори на площі приблизно 2,5 м2; волога підлога з паркетним покриттям у коридорі, площею приблизно 2,5м2; Також, з Акту вбачається, що залиття кв. [ADDRESS] трапилось в наслідок прориву внутрішньо квартирних мереж (х/в), вище розташованої квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Відповідач від підпису в Акті про факт залиття квартири відмовився. Квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.02.2025 року. Задля встановлення причини залиття квартири та розміру завданої матеріальної шкоди було проведено експертизу. Згідно Висновку експертного дослідження судової будівельно-технічної експертизи №3/25 від 26.02.2025 р. за заявою [PERSON] , згідно проведеного дослідження, з урахуванням Акту обстеження від 21.11.2024 р. на підставі методичних рекомендацій «Визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеіральної шкоди за його наслідками» (розробник Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України 2005 р., реєстраційний код 10.6.11), зроблено висновок, що причиною технічного стану, наявності та характеру пошкоджень оздоблювальних покриттів квартири за адресою: [ADDRESS] , є залиття із системи холодного водопостачання з вище розташованої квартири за адресою: [ADDRESS] . Розмір матеріального збитку (шкоди), що виник внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , складає: 254310,00\~грн. До висновку експерта додано фототаблицю та кошторисний розрахунок. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У справах\~про відшкодування\~шкоди потерпілі\~подають докази,\~що підтверджують\~факт завдання\~їм шкоди\~за участю\~відповідача,\~розмір такої\~шкоди,\~а також\~докази того,\~що відповідач\~є завдавачем\~шкоди або\~особою,\~яка відповідно\~до закону\~зобов`язана\~відшкодувати шкоду,\~при цьому\~обов`язок\~доведення відсутності\~своєї вини\~несе відповідач. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири. Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Позивачем надано достатні та достовірні докази на підтвердження факту залиття квартири, вини відповідача, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, та розміру матеріальної шкоди, спричиненої залиттям належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не спростував належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивачки. Фактично підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного право порушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні цивільного правопорушення доведена, а розмір шкоди, що був ними завданий підтверджується належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок залиття, у розмірі 282551,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок залиття квартири позивачка зазнала значних душевних страждань, які проявилися у стресі та емоційному напруженні, оскільки позивачка відчула сильний емоційний дискомфорт, пов`язаний із раптовим пошкодженням свого житла та майна, а тому просить суд стягнути з відповідача 50000 грн. в якості моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. У постанові КЦС ВС від 08.01.2024 у справі № 454/2855/22, для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачеві моральної шкоди. При цьому слід ураховувати, що причинний зв`язок між шкодою, завданою потерпілому, та протиправним діянням заподіювача шкоди є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Ухвалюючи рішення про відшкодування шкоди, суд має виходити з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має враховувати засади розумності, виваженості та справедливості. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Тому, враховуючи характер суспільних відносин, предмет позову, відсутність глибоких фізичних та душевних страждань, часткове погіршення якості життя позивача, суд вважає, що 3000,00 гривень є тією сумою, яка у повній відшкодує завдану шкоду, буде розумною, виваженою та справедливою. Щодо витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Позивачем було сплачено 2661,00 грн. судового збору (враховуючи коефіцієнт 0,8). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову\~332551 гривень, розмір задоволених позовних вимог\~287551 гривень, що становить 86,47%. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка була б пропорційна задоволеним позовним вимогам та яка підлягає стягненню з відповідачів становить 2300,97 гривень. На підставі зазначеного,

Outcome: partial