Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

30.09.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Сідько Світлану Іванівну, яка діє на підставі ордера серії ВІ №1337675 від 29.09.2025, через систему «Електронний суд» подала до суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.01.2010 між позивачкою та [PERSON] , обґрунтовуючи позов припиненням сімейних відносин сторін, у зв`язку з чим позивачка не має наміру підтримувати подружні відносини у майбутньому і зберегти сім`ю. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір про поділ спільного майна подружжя на момент подання позову відсутній (а.с.1-18). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 03.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.26). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не подав. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не подавали (а.с.28-30, 32-33). Позивачка 30.10.2025 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. На примирення з відповідачем категорично не погоджується, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. З відповідачем припинила подружні стосунки та спільне проживання з 26.08.2025 у зв`язку з нехтуванням відповідачем сімейними цінностями, та виникнення сварок на цьому ґрунті, що спричиняє їй душевні страждання. Заходи, вжиті для примирення з відповідачем з метою збереження сім`ї, не дали позитивного результату. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею, не має. Спір про утримання спільних неповнолітніх дітей вирішено шляхом стягнення аліментів за рішенням суду. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає (а.с. 36). Представник позивача 29.10.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі без надання строку на примирення (а.с.34-35). Відповідач [PERSON] 30.10.2025 подав до суду телефонограму про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, та зазначив, що протягом останніх двох місяців припинив з позивачкою шлюбні стосунки та спільне проживання. Заходи, вжиті для примирення з позивачкою з метою збереження сім`ї, не дали позитивного результату. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачкою, не має. Спір про утримання спільних неповнолітніх дітей вирішено шляхом стягнення аліментів за рішенням суду. Щодо вимоги позивачки про стягнення судових витрат по сплаті судового збору не заперечує, та зазначив, що витрати позивачки на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи та повинні бути покладені на неї, оскільки саме вона зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. 13.01.2010 сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Неповнолітні діти сторін зареєстровані за однією адресою з матір`ю в [ADDRESS] , та на даний час проживають як внутрішньо переміщені особи за однією адресою з позивачкою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік ВПО від 14.04.2025 (а.с.9-12). Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та щодо визначення місця проживання й утримання неповнолітніх дітей сторони не мають. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено під час судового розгляду, [PERSON] та [PERSON] не підтримують подружніх відносин, не бажають примиритися й зберегти сім`ю, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Позивачка не має бажання змінювати прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивачки необхідно стягти судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, представник позивача додала угоду про надання правової допомоги від 24.09.2025, копію ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1337675 від 29.09.2025; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з розгляду справи за позовом [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу від 29.09.2025, за яким адвокатом надано послуги 24.09.2025 (виходячи з розрахунку вартості 2000,00 грн за 1 год роботи адвоката) з усної юридичної консультації, роз`яснення норм чинного законодавства з питання розірвання шлюбу, вартістю 1000,00 грн (30 хв.), та 29.09.2025 з аналізу доказів та судової практики з питань спірних правовідносин; оформлення, підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу та подання до суду, вартістю 4000,00 грн (2 год); акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 29.09.2025 на загальну суму 5000,00 грн; довідку про сплату гонорару адвокату від 29.09.2025 на загальну суму 5000,00 грн (а.с.13-16, 18). При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 (справа № 686/5064/20). Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності, справедливості, реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд приходить до висновку, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру, не є необхідними і виправданими витратами позивача та не є справедливим по відношенню до іншої сторони. Таким чином, беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і неспростований відповідачем факт надання позивачу правничої допомоги,

Outcome: approved