Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість у розмірі 49\~566,16\~грн., посилаючись на те, що між ними укладено кредитний договір №\~2625501994006 від 26.12.2015\~р., за яким [PERSON] було надано кредит у розмірі 34\~718,98\~грн., проте грошових зобов`язань за цим договором [PERSON] належним чином не виконувала, через що в неї виникла заборгованість. [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила. Судом з`ясовано, що 26.12.2015\~р. [PERSON] підписала заяву №\~2625501994006 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі Заява від 26.12.2015\~р.) (а.\~с.\~9). Як вбачається з Заяви від 26.12.2015\~р., [PERSON] просила Банк, зокрема, відкрити поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, встановити на цей поточний рахунок кредитний ліміт у розмірі 1\~000,00\~грн. Строк дії кредитного ліміту, процента ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та всі інші умови надання обслуговування кредитної карти встановлюються відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в залежності від типу кредитної картки. Таким чином, зважаючи на статі 207, 634, 641, 644 та 1054 Цивільного кодексу України, між Банком та [PERSON] було укладено договір, який містять в собі умови кредитного договору (далі кредитний договір №\~2625501994006 від 26.12.2015\~р.) Банк надав [PERSON] кредитну картку та неодноразово збільшував кредитний ліміт, максимальний розмір кредитного ліміту 34\~800,00\~грн., який було встановлено 26.05.2023\~р., що підтверджується розпискою від 26.12.2015\~р. [PERSON] про отримання кредитної картки та довідкою про збільшення кредитного ліміту (зворотній бік а.\~с.\~11, 25). [PERSON] отримувала від Банку кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку за період з 26.12.2015\~р. по 10.01.2025\~р. (а.\~с.\~30 38). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №\~2625501994006 від 26.12.2015\~р. випливає, що [PERSON] неналежним чином виконувала грошові зобов`язання за цим договором (зворотній бік а.\~с.\~25 29). З цього розрахунку вбачається, що Банк вважає, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №\~2625501994006 від 26.12.2015\~р. становить 49\~566,16\~грн. та складається з кредиту у розмірі 34\~718,98\~грн. та процентів у розмірі 14\~847,18\~грн. Разом з тим, як зазначено вище, у Заяві від 26.12.2015\~р. вказано, що строк дії кредитного ліміту, процента ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та всі інші умови надання обслуговування кредитної карти встановлюються відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в залежності від типу кредитної картки. Тобто у Заяві від 26.12.2015\~р. процентна ставка за користування кредитом не зазначена. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, які саме умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в залежності розуміла [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву від 26.12.2015\~р. Отже відсутні підстави вважати, що Банк та [PERSON] обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Тобто позов Банку в частині вимоги про стягнення на його користь з [PERSON] процентів за користування кредитом у розмірі 14\~847,18\~грн. задоволенню не підлягає. Щодо позову в частині вимоги про стягнення заборгованості, яка складається з кредиту у розмірі 34\~718,98\~грн., Суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої та другої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов Банку в частині стягнення заборгованості, яка складається з кредиту у розмірі 34\~718,98\~грн., підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Банку у якості відшкодування судових витрат (судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволених позовних вимог) підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1696,79\~грн. (а.\~ с.\~5, 6).

Outcome: partial