Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

23.06.2022р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.08.2018р. шлюб між сторонами був розірваний, і з того часу відповідач покинув позивачку та дітей. Жодних батьківських обов`язків відносно дітей відповідач не виконує, не цікавиться їх станом здоров`я та навчанням, не приймає участі у вихованні, не спілкується, не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивачка та її представниця [PERSON] під час розгляду справи по суті в судових засіданнях 09.03.2023р., 27.03.2023р., 04.05.2023р., 01.07.2025р., 14.10.2025р. позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Позивачка та її представниця [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас, 05.11.2025р. представниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її та позивачки відсутності, в якій підтримує позовні вимоги та дала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 14.10.2025р., 05.11.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення за адресою реєстрації місця проживання рекомендованими поштовими відправленнями та кур`єром (судовий розпорядник Врадіївського районного суду Миколаївської області Багрін І.М.) судових повісток про виклик у судове засідання, а також через розміщення оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-порталі Судова влада України. Відповідач відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] № 907 від 14.02.2025р. - згідно п.17 наказу командира військової частини [NUMBER] від 06.09.2023р. № 253 солдата [PERSON] колишнього стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти, який самовільно залишив військову частину 15.02.2023р. увільнено від займаної посади та призупинено військову службу. Представниця третьої особи [PERSON] в судовому засіданні 04.05.2023р. не заперечувала проти задоволення позову. В судові засідання 14.10.2025р. та 05.11.2025р. не з`явилася, з заявами чи клопотаннями на адресу суду не зверталася. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників спави за наявними у справі доказами. 05.11.2025р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, та дослідив письмові докази наявні в матеріалах судової справи, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, 16.08.2018р. рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду у справі № 138/1244/18 шлюб, зареєстрований 04.06.2009р. в Могилів-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Рішення набрало законної сили 18.09.2018р. [PERSON] народилася [INFO] у м. Рим, батьки: [PERSON] та [PERSON] , про що до справи долучено короткий витяг з реєстру актів про народження з анкетними даними реєстратор актів цивільного стану на основі даних з реєстрів актів цивільного стану 2010 р., акт 00176, частина 1 серія А13 та на якому проставлений апостиль (Гаазька конвенція від 05.10.1961р.) у якому міститься наступна інформація: країна - Італія, підписаний Сауріні П`єро, у якості - чиновника, містить проставлену печатку - комуни Риму, підтверджений - в м. Рим, дата - 08.03.2012р., ким - Префектура міста Рим - Римське територіальне урядове управління, за № 2343, печатка (Префектура міста Рим - Римське територіальне урядове управління - герб), підпис - уповноважений чиновник Джузеппе Патане. Переклад з італійської мови на українську мову виконала перекладач Жуковська Т.Б., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1359. Відповідно до довідки про належність до громадянства України № 6128/21 від 13.08.2019р. за підписом надзвичайного та повноважного посла України в Італійській Республіці Перелигін Є.Ю. - [PERSON] , [INFO] є громадянкою України. Місцем проживання [PERSON] значиться: [ADDRESS] (довідка № 647 про реєстрацію місця проживання особи від 06.10.2016р. видана відділом надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради). [PERSON] народився [INFO] у м. Рим, батьки: [PERSON] та [PERSON] , про що до справи долучено витяг з реєстру актів при комуні про народження на підставі Реєстру актів цивільного стану за 2013р. документ 01006, частина 2 серія [NUMBER] , на якому проставлений апостиль (Гаазька конвенція від 05.10.1961р.) у якому міститься наступна інформація: країна - Італія, підписаний [PERSON] , яка діє у якості - посадовця, з печаткою - комуни Рим, засвідчений - в Римі, дата - 13.12.2013р., ким - Префектура м. Рим - Відділ Управління м. Рим, за № 10490, печатка (Префектура м. Рим - Відділ Управління м. Рим), підпис за уповноваженням - Сандро Ламбертіно. Переклад з італійської мови на українську мову виконано перекладачем Болдіною Н.А., справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 5-464. [PERSON] , 25.11.2013р. зареєстрований громадянином України (довідка про реєстрацію особи громадянином України № 6128/14 від 15.01.2014р. за підписом надзвичайного та повноважного посла України в Італійській Республіці Перелигін Є.Ю.). У довідці про реєстрацію місця проживання особи № 93 від 12.01.2022р. виданої відділом Центр надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Вінницької області місцем проживання [PERSON] значиться наступна адреса: [ADDRESS] . У Експертному висновку № 056/209-5 від 06.07.2018р. виконаного Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України на замовлення [PERSON] , зазначено наступне. Відповідно до чинного стандарту (постанова КМ України № 55 від 27.01.2010р. Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею2) ім`я [PERSON] у транслітерованому записі набуває латиничної форми Maksym. Форма Maksym є записом відповідного російського імені ( [PERSON] ), що відрізняється від української якістю голосного і. Розходження в українських записах імені Маским/Максім пояснюється впливом російської мови та фонетичним коливанням у вимові головного і/и в ареалі документальної фіксації прізвища. Лінгвістична ідентифікація таких записів ґрунтується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. Записи особового імені Максим (український переклад з італійської мови короткого витягу з реєстру актів про народження, записи [PERSON] , батько [PERSON] ), Максім (український переклад з італійської мови короткого витягу з реєстру актів про народження , записи [PERSON] , батько [PERSON] ), Maksym (короткий витяг з реєстру актів про народження, записи [PERSON] , батько Sluzhenko Maksym) і Maksіm (короткий витяг з реєстру актів про народження, записи Sluzhenko Anastasia, батько Sluzhenko Maksіm) у документах, наданих для експертизи є ідентичними. Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (Витяг № 1117 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.02.2022р.). 22.02.2022р. [PERSON] видано довідку № 18 за підписом голови квартального комітету № 2 м. Могилів-Подільський у якому зазначено, що до складу її сім`ї входить: [PERSON] , 2010р.н., - донька, [PERSON] , 2013р.н., - син. Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів згідно судового наказу № 138/1245/18 виданого 07.11.2018р. Могилів-Подільським міськрайонним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у період з квітня 2018р. по травень 2025р. сукупний розмір заборгованості станом на 01.06.2025р. склав 186 906 грн. 88 коп., та у вказаний період сплачено боржником (стягнуто виконавцем) кошти в сумі 86 591 грн. 27 коп. Згідно з характеристикою № 18 від 18.02.2022р. виданої за підписом директора Гімназії № 5 м. Могилів-Подільського Вінницької області на учня, станом на 2022р., 2-А класу [PERSON] , останній проявляє інтерес до навчання, має достатній словниковий запас, на середньому рівні сформовані навички усного рахунку, уміння розв`язувати приклади і задачі, гарно малює. Мати приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина. Батько, за період навчання дитини в освітньому закладі, не відвідував батьківські збори, індивідуальні консультації для батьків, виховні заходи. У характеристиці № 19 від 18.02.2022р. виданої за підписом директора Гімназії № 5 м. Могилів-Подільського Вінницької області на ученицю, станом на 2022р., 6-Б класу [PERSON] , зазначено, зокрема, що остання старанна, дисциплінована учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки та систематично відвідує батьківські збори. Батько, за період навчання дитини в гімназії, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням доньки. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, як особа, щодо якої скарг та заяв до квартального комітету не надходило. У побуті ввічлива, тактовна. За характером спокійна та урівноважена, розсудлива. Із сусідами підтримує добрі взаємини. Виховує двох дітей, порядна господиня (характеристика за підписом голови квартального комітету № 2 Вокзальний від 22.02.2022р.). 15.12.2022р. виконавчий комітет Могилів-Подільської міської ради Вінницької області надав на адресу суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей [PERSON] та [PERSON] , у якому з метою захисту прав та інтересів дітей, так як [PERSON] тривалий час не виконував своїх батьківських обов`язків та участі у вихованні дітей не приймав, їх долею, життям, навчанням, станом здоров`я не цікавився, прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до дітей [PERSON] та [PERSON] . 19.05.2025р. за підписом директора Гімназії № 5 м. Могилів-Подільського Вінницької області видано довідку № 101, в тому, що станом на травень 2025р. [PERSON] навчається у Гімназії № 5 у 5-А класі. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні сина, відвідує батьківські збори та виховні заходи. Батько [PERSON] за період навчання сина заклад освіти не відвідував, до навчального закладу дитину не приводив та не забирав, на батьківські збори не з`являвся. Вказаної ж дати, за підписом директора Гімназії № 5 м. Могилів-Подільського Вінницької області видано довідку № 102, в тому, що станом на травень 2025р. [PERSON] навчається у Гімназії № 5 у 9-А класі. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні доньки, відвідує батьківські збори та виховні заходи. Батько [PERSON] за період навчання доньки заклад освіти не відвідував, до навчального закладу дитину не приводив та не забирав, на батьківські збори не з`являвся. Відповідно до довідки № 48 виданої 16.06.2025р. за підписом голови квартального комітету № 2 Вокзальний діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на повному утриманні матері [PERSON] , та проживають з нею. Батько до дітей не приїжджає та х дітьми не спілкується. У довідці-характеристиці № 47 від 16.06.2025р. виданої за підписом голови квартального комітету № 2 Вокзальний зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , працює в УПСЗН Могилів-Подільської міської ради, скарг та заяв від сусідів щодо неї до квартального комітету не надходило. Вона ж самостійно виховує двох неповнолітніх дітей. 09.09.2025р. виконавчий комітет Могилів-Подільської міської ради Вінницької області надав на адресу суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав (витяг з додатку 1 до рішення виконавчого комітету міської ради від 28.08.2025р. № 250), у якому дослідивши: рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами; довідку-характеристику № 47 від 16.06.2025р. видану за підписом голови квартального комітету № 2 Вокзальний; довідки від 19.05.2025р. №№ 101 та 102 за підписом директора Гімназії № 5 м. Могилів-Подільського Вінницької області; результати засідання комісії з питань захисту прав дитини від 15.08.2025р. на яке батько дітей не з`явився, хоча був належним чином проінформованим про нього, та у телефонному режимі заперечував проти позбавлення його батьківських прав, однак на запитання яким чином він бере участь у житті своїх дітей - відповіді надати не зміг; заборгованість по аліментам, тощо, прийшов до висновку, що з метою захисту прав та інтересів дітей, так як [PERSON] тривалий час не виконував своїх батьківських обов`язків та участі у вихованні дітей не приймав, їх долею, життям, навчанням, станом здоров`я не цікавився, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні до дітей [PERSON] , [PERSON] . Неповнолітня дитина [PERSON] пояснила суду, що її батька звати [PERSON] , та де він проживає вона не знає. Останнього разу спілкувалася з батьком коли помер дідусь, тоді батько зателефонував і почав погрожувати їй розправою, бо йому не сподобалося. Що вони були на поминальному обіді. Позитивного спілкування з батьком ніколи не було. Якось на Новий рік він під час спілкування запропонував їй та брату вибрати подарунки, та що він їх оплатить, але так нічого і не було. Гроші чи речі батько їй ніколи не передавав. Пам`ятає, що у той час коли вони всі ще жили разом, то батько постійно знущався з брата, бив маму, зловживав алкоголем. До неї ж говорив погані слова., ображав морально. Висловила думку, що батька слід позбавити батьківських прав. Вказала, що з 7 років вона не проживає з ним, та за час окремого проживання він лише одного разу заїхав до них на декілька секунд, та навіть не привітався. Він не вітає її з Днем народження, і навіть не знає скільки їй уже років. З батьком спілкуватися не бажає. Малолітня дитина [PERSON] пояснив суду, що проживав з батьком до 4 років, пам`ятає, що бив маму. Бачив батька ще по відеозв`язку, коли він зателефонував, бо хотів подарувати подарунки, запропонував вибрати. Йому телефонував із сестрою, але він так нічого і не подарував. Це все було у минулому році. Одного разу на день народження йому скинув 2 000 грн., більше нічого. Ним та сестрою займається лише мати, а батько ні. Вважає, що батька потрібно позбавити батьківських прав, і з ним не хотів би спілкуватися. Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст. 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. Згідно приписів ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, протягом усього часу розгляду справи, з липня 2022р., відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов не надав, як і належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення позивачкою перешкод у спілкуванні його з дітьми, та відповідно його звернень до Служби у справах дітей чи до суду із заявами, позовом про перешкоджання йому у вихованні дітей, у побаченнях з ними, чи доказів на підтвердження обставин заперечень проти позову. Не встановлено вказаних обставин і Органом опіки та піклування при наданні до суду Висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, на який відповідно до законодавства покладено обов`язок подання до суду письмового висновку щодо розв`язання спору, в тому числі про позбавлення батьківських прав, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Також слід зауважити, що у рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі Ілля Лапін проти росії (ILYA LYAPIN v. RUSSIA), заява № 70879/11, у пункті 54 зазначено, що якщо досить тривала бездіяльність батька (у справі, що переглядав ЄСПЛ - понад 7 років) призвела до розриву зв`язків між ним та його сином і, таким чином, сприяла позбавлення його батьківських прав, то ЄСПЛ погоджується з рішеннями національних судів про обґрунтованість застосування крайньої міри втручання у право батька на повагу до сімейного життя та превалювання інтересів дитини над інтересами батька. Матеріалами справи, показами свідків, встановлено та ні ким не спростовано, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у їх вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав, а сам відповідач, в свою чергу, в судове засідання не з`являвся, відзиву, обґрунтованих заперечень щодо позбавлення його батьківських прав до суду не надав. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дітей, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дітей, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., понесені позивачкою при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved