Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

1. Стислий виклад позиції Позивача Позивач просив стягнути з Відповідача 34580 гривень заборгованості за кредитним договором №17.10.2024-100000095 від 17 жовтня 2024 року. Свою вимогу мотивував тим, що 17 жовтня 2024 року Позивач надав Відповідачу 14000 гривень кредиту строком на 98 діб. Крім цієї суми, у склад заборгованості включено 10780 гривень процентів, 700 гривень комісії, 7000 неустойки, 2100 гривень додаткової комісії. 2. Стислий виклад заперечень Відповідача Відповідач подав відзив на позов (а.с. 48-50). Просив відмовити у позові, оскільки він не укладав спірний кредитний договір та коштів за ним не отримував. В судовому засіданні надав пояснення про те, що він раніше був клієнтом ТОВ «Споживчий центр», брав кредит, погасив його. Вважає, що його анкетні відомості у невідомий йому спосіб використано без його згоди шахрайським способом. З цього приводу він звернувся у поліцію. Крім того зазначив, що він ніколи не був клієнтом Ощадбанку.\~ Картка, на яку видано кредит, йому не належить. 3. Процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 28 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 40, 41). Ухвалою від 20 серпня 2025 року витребувано в Акціонерного товариства ОЩАДБАНК (ЄДРПОУ: 00032129, адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 г) інформацію: чи емітувалась (видавалась) банківська карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] \~ за 17.10.2024 р.; відомості про те, кому належить карта [NUMBER] ; виписку за карткою [NUMBER] за 17.10.2024 та 18.10.2024 року (а.с. 56, 57). 4. Рішення щодо позову Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити повністю з підстав. 5. Зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли спірні правовідносини за кредитним договором. Позивач наполягає, що видав кредит та просить стягнути заборгованість, а Відповідач заперечує докази Позивача про факт видачі Кредиту. 6. Фактичні обставини, встановлені судом, оцінка судом аргументів учасників справи, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що позивач ТОВ «Споживчий центр» наполягав, що ним видано 14000 гривень кредиту [PERSON] на банківську платіжну картку № [NUMBER] . Цю обставину Позивач намагався довести листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №1-2605 від 26 травня 2025 року, що адресований ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 20). У цьому листі вказано про перерахунок 14000 гривень на картку № [NUMBER] . Однак, у листі не зазначено відомості про власника цієї картки. Відповідно до листа директора департаменту бек-офісу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №46/12-11/110299 від 27 серпня 2025 року суд проінформовано про те, що за результатом розгляду ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 серпня 2025 року у справі №674/933/25 встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банківська платіжна картка № [NUMBER] не емітувалася. Крім того, банк надав в паперовому вигляді запитувану інформацію щодо руху грошових коштів за вказаний період часу по банківському рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), до якого емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в установі АТ «Ощадбанк» (а.с. 77-83). З доданої виписки з банківського рахунку [PERSON] вбачається, що 17 жовтня 2024 року він отримав 14000 гривень (а.с. 81). За цих обставин суд вважає, що Позивач не довів видачу кредиту Відповідачу. Крім того, відсутні будь-які належні та допустимі докази верифікації [PERSON] за допомогою сервісу Bank ID. Паперову роздруківку на а.с. 10 суд до уваги не бере. Цей доказ не є допустимим. Факт електронної ідентифікації особи (верифікації) не може бути доведений письмовою роздруківкою. У справі відсутні будь-які докази отримання, узгодження та підписання Відповідачем таких документів: паспорту споживчого кредиту, пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки кредитного договору №17.10.2024-100000095 (кредитної лінії), відповіді Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору «17.10.2024-100000095 (кредитної лінії), додатку до кредитного договору №17.10.2024-100000095 (кредитної лінії) від 17.10.2024 Інформаційного повідомлення позичальника [PERSON] (а.с. 11 19). Суд відхиляє довідку ТОВ «СМ Універсал» №2108/25-9 від 21 серпня 2025 року, що адресована ТОВ «Споживчий центр», як доказ надсилання смс. По-перше, факт електронного обміну не може підтверджуватися письмовими довідками; по-друге, не розкрито яке відношення до смс обігу має дане товариство, чи є воно оператором мобільного зв`язку тощо, на якій правовій підставі видано таку довідку (ас. 68). Отже, Позивач не довів укладання кредитного договору з Відповідачем. Визначення доказів, правил доказування, та їх оцінка судом врегульовано у статтях 76, 80, 81 та 89 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини 1, 5, 6 та 7 статті 81 ЦПК України). Згідно частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд, відповідно до свого внутрішнього переконання,

Outcome: dismissed