Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 200043409 від 13.07.2017 року в розмірі 105500,81 грн., та судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 13.07.2017 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено Заяву (Оферту) № 200043409, відповідно до умов якої відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредиту відповідно до умов цих Договорів (розділ 3 кредитного договору). Банк свої зобов?язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредити договору шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок позичальника. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 200043409 від 13.07.2017 року. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] позивачем становить 105500,81 грн. 08 жовтня 2025 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково. Обґрунтовуючи свої доводи зазначила, що 19 серпня 2025 року рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси у справі № 521/1161/25, визнано частково недійсним кредитний договір, укладений [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі Заяви (Оферти) № 200043409 від 13.07.2017 року з Публічним акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД», в частині щомісячної сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2% від залишку кредитної заборгованості. Застосовано наслідки недійсності правочину до кредитного договору, укладеного [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на підставі Заяви (Оферти) № 200043409 від 13.07.2017 року з Публічним акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД», в частині щомісячної сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2% від залишку кредитної заборгованості шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» здійснити новий перерахунок заборгованості [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та зменшення заборгованості на розмір сплаченої [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості за весь час кредитування, починаючи з 13.07.2017 року. З розрахунку заборгованості за договором кредиту 200043409 від 13.07.2017 року, вбачається, що [PERSON] нарахована заборгованість за комісією в розмірі 27922,40 грн. При цьому, з вищезгаданого розрахунку заборгованості слідує, що за весь час кредитування [PERSON] було сплачено комісій на суму 62194,45 грн. Таким чином, представник позивача вказує, що внаслідок визнання судом частково недійсним кредитного договору в частині щомісячної сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості сума заборгованості [PERSON] має бути зменшена на 90116,85 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідач визнає позовні вимоги позивача лише в частині стягнення з нього заборгованості в розмірі 15383,96 грн. 17 жовтня 2025 року представником позивача було подану заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначила, що з огляду на здійснений перерахунок заборгованості та зменшення суми заборгованості на суму сплаченої комісії, заборгованість [PERSON] перед Товариством становить 15 383,96 грн., яку і просила стягнути з відповідача. Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечень щодо розгляду справи у їх відсутність не подавали. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. 13.07.2017 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] було укладено Заяву (Оферту) № 200043409, відповідно до умов якої відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредиту відповідно до умов цих Договорів (розділ 3 кредитного договору). Відповідно до положень кредитного договору Позичальник просив Банк надати кредит шляхом зарахування кредитних коштів на Рахунок в сумі, зазначеній в Розпорядженні. Банк свої зобов?язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредити договору шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок позичальника. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 200043409 від 13.07.2017 року. Станом на 25.07.2024 року заборгованість [PERSON] перед Товариством складала 105 500,81 грн., а саме: 60 666,46 грн. по тілу кредиту; 16 911,95 грн. по процентам за кредитом; 27 922,40 грн. по комісії за кредитом. Разом із цим, відповідно до наданого стороною позивача розрахунку, з огляду на здійснений перерахунок заборгованості та зменшення суми заборгованості на суму сплаченої комісії заборгованість [PERSON] перед Товариством становить 15 383,96 грн. Вказаний розмір заборгованості не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. У відповідності до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У відповідності до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, та визнання відповідачем позову, яке прийняте судом, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у\~справі становить\~2422,40 гривень. Згідно ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги у сумі 15 383,96 грн., яку позивач, зменшивши розмір позовних вимог, просить стягнути з відповідача, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Щодо вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., суд вважає, що вони є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved