Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

01 вересня 2025 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до ЄНАКІЄВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на праві приватної спільної власності належить по частині квартири [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру, загальною площею 61,3 кв.м., набуто шляхом приватизації згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06 травня 2000 року, виданим Відділом приватизації державного житлового фонду при Єнакієвськом міськвиконкомі. Відповідно до реєстраційного запису, що міститься на звороті свідоцтва про право власності на житло, право приватної спільної власності на квартиру зареєстроване за співвласниками Єнакієвським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №38д №19471. Згідно технічної характеристики квартири [ADDRESS] від 06.05.2000 року, квартира розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., (у тому числі: 1 (перша) кімната площею 9,2\~кв.м.; 2 (друга) кімната площею 12,20 \~кв.м.; 3 (третя) кімната площею 18,10 \~кв.м.; кухня площею 7,8 \~кв.м.; ванна кімната площею 2,0 \~кв.м.; туалету площею 0,9 \~кв.м.; коридору площею 7,6 \~кв.м.; вбудованої шафи 0,9 \~кв.м. та 0,6 \~кв.м.). Загальна площа квартири 61,3\~кв.м. У домовій книзі для реєстрації місця проживання громадян за адресою: [ADDRESS] , місце проживання за вказаною адресою зареєстровано за всіма співвласниками. З початком військового вторгнення російської федерації на суверенну територію України позивачі були змушені переміститися на підконтрольну територію України, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №3005-7002236895 від 15.05.2025 року та №1632-5000640172 від 01.04.2022 року. Позивачі мали намір розпорядитися своїм майном, проте дані про їх право власності відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою реєстрації права власності на нерухоме майно позивачі звернулися до державного реєстратора Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області, але Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Яковенко С.М. №80414668 від 18 серпня 2025 року було відмовлено в проведенні реєстраційних дій по причині відсутності відомостей про державну реєстрацію речових прав на вищезазначений об`єкт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його невід`ємній архівній складовій частині Реєстрі прав власності на нерухоме майно. 02 липня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було направлено запит до КП Єнакієвське міжміське бюро технічної інвентаризації №70/05.2-02 щодо прав зареєстрованих до 01.01.2013 року. На вказаний запит відповідь до відділу не надійшла. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та триває і наразі. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 р. за №380/43786, Горлівський район Донецької області віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України (дата початку тимчасової окупації 07.04.2014 року). Згідно Розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014\~року, м. Єнакієво віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відтак, отримати запитувані реєстратором відомості з тимчасово окупованої території України (м. Єнакієве Горлівського району Донецької області) не має можливості. Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», запроваджена в Україні з 01 січня 2013 року. До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, проводилась реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. Тобто, право власності на квартиру, що належить позивачам, було зареєстроване в БТІ, такі дії відповідали вимогам законодавства України того періоду. Отже, позивачі мають право власності на квартиру, однак не мають змоги належним чином та повноцінно здійснювати правомочності власників через відсутність можливості підтвердити реєстрацію такого права органом БТІ, а тому змушені звертатися до суду. Позивачі не можуть розпоряджатися своїм майном, що порушує їх право власності, тому просять суд задовольнити позовні вимоги. Зазначене рішення суду необхідне їм для захисту їх майнових прав. 04 вересня 2025 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання було призначено на 02 жовтня 2025 року, відповідачу направлено копію позову з додатками, роз`яснено порядок та строки подання відзиву та письмових пояснень на позов. 02 жовтня 2025 року судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду 30 жовтня 2025 року о 08 годинні 00 хвилин. В судове засідання позивачі та їх представники не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач про розгляд справи належним чином був неодноразово повідомлений, проте своїм правом на подачу відзиву не скористався, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06 травня 2000 року, виданим Відділом приватизації державного житлового фонду при Єнакієвськом міськвиконкомі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на праві приватної спільної власності належить по частині квартири [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного запису, що міститься на звороті свідоцтва про право власності на житло, право приватної спільної власності на квартиру зареєстроване за співвласниками Єнакієвським міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №38д №19471. Згідно технічної характеристики квартири [ADDRESS] від 06.05.2000 року, квартира розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., (у тому числі: 1 (перша) кімната площею 9,2\~кв.м.; 2 (друга) кімната площею 12,20 \~кв.м.; 3 (третя) кімната площею 18,10 \~кв.м.; кухня площею 7,8 \~кв.м.; ванна кімната площею 2,0 \~кв.м.; туалету площею 0,9 \~кв.м.; коридору площею 7,6 \~кв.м.; вбудованої шафи 0,9 \~кв.м. та 0,6 \~кв.м.). Загальна площа квартири 61,3\~кв.м. Відповідно домової книги для реєстрації місця проживання громадян за адресою: [ADDRESS] , місце проживання за вказаною адресою зареєстровано за всіма співвласниками. Згідно типового договору від 23 січня 2012 року, укладеного між Комунальним підприємством Єнакіївської міської ради «Житлове-ремонтне управління» та позивачкою [PERSON] , останній, як власниці приватизованої квартири, надавалися послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Яковенко С.М. №80414668 від 18 серпня 2025 року позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій по причині відсутності відомостей про державну реєстрацію речових прав на вищезазначений об`єкт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його невід`ємній архівній складовій частині Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Подані реєстратору документи не дають змоги встановити набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Довідкою про оцінку майна від 18 серпня 2025 року підтверджується вартість зазначеної квартири. Статтею 41 Конституції України, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом. У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі № 907/310/18).\~ Згідно ст. 392 ЦК України, позивачі можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до положень п. 37 Постанови Пленуму Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, а також практики Верховного Суду щодо судового захисту права власності від 19.02.2021 року з урахуванням положень ч.1\~ст.15 та ст.\~392\~ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, суд підтверджує наявне право власності позивачів, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки таке рішення суду спрямовано на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивачів з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Отже, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved