Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої вимоги наступним. 10.03.2025 року позивач звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Віньковецької селищної ради із заявою про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,69 га, кадастровий номер 6820682500:02:001:1059. Рішенням державного реєстратора від 10.03.2025 року у реєстрації права власності на дану земельну ділянку відмовлено по причині реєстрації права власності на дану земельну ділянку за [PERSON] . Вважає, що його право власності на земельну ділянку порушено іншою особою. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, що видане державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори 04.10.2007 року [PERSON] успадкував земельну частку (пай) після смерті свого батька [PERSON] у розмірі 1,63 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі. Розпорядженням заступника голови Віньковецької районної державної адміністрації № 209/2006-р від 05.09.2006 року погоджено проект землеустрою щодо організації земельних ділянок (паїв) на території Дашковецької сільської ради та затверджено протоколи розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по колишній агрофірмі «Україна» на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району. Додатком до даного розпорядження є додатковий протокол розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по колишній агрофірмі «Україна» на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району. Під порядковим номером 812 зазначена [PERSON] , після смерті якої земельну частку (пай) успадкувала відповідач у справі [PERSON] . Як вбачається із даного додатку [PERSON] виділено земельну ділянку (рілля) під номером 137. Розпорядженням голови Віньковецької районної державної адміністрації № 325/2007-р від 29.11.2007 року вирішено виготовити державні акти про право власності на земельні ділянки відповідно до сертифіката на право на земельні частки (паї), які знаходяться за межами населених пунктів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва спадкоємцям, власникам сертифікатів, згідно із свідоцтвами про право на спадщину, згідно з додатком. Додатком до даного розпорядження є список громадян, що виявили бажання виготовити державні акти на право власності на земельні ділянки. Під порядковим номером 1 зазначений [PERSON] , номер земельної ділянки ріллі 59. Надалі [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820682500:02:001:1059, номер ділянки 59. [PERSON] також видано державний акт про право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820682500:02:001:1059, номер ділянки 59. Після смерті [PERSON] земельну ділянку успадкувала відповідач у справі [PERSON] . Позивач просить витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,69 га, кадастровий номер 6820682500:02:001:1059, що належить на праві власності [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, заяв про відкладення або розгляд справи у її відсутність не надала. На підготовчому судовому засіданні надала письмову заяву про визнання позову. Судом встановлено, що розпорядженням Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області № 209/2006-р від 05.09.2006 року «Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та затвердження протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» погоджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району по колишній агрофірмі «Україна» та вирішено видати Державні акти на право власності на земельні ділянки і виділити в натурі (на місцевості) земельні ділянки власника земельних часток (паїв) відповідно до землевпорядного проекту землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між ними по колишній агрофірмі «Україна» на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району. У Додатковому протоколі розподілу, який є Додатком до розпорядження № 209/2006-р від 05.09.2006 року, під порядковим номером 812 зазначена [PERSON] , якій згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) ХМ 0128368 виділено земельну ділянку (рілля) під номером 137 площею 0,68. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 582376 від 06.03.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,69 га з кадастровим номером 6820682500:02:001:1059, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, що підтверджується спадковою справою № 162-2019 щодо майна померлої [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2019 року [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,6875 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 582376 від 06.03.2008 року. Розпорядженням Віньковецької районної державної адміністрації Хмельницької області № 325/2007-р від 29.11.2007 року «Про виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв)» вирішено виготовити Державні акти на право власності на земельні ділянки відповідно до сертифікатів на право на земельні частки (паї) спадкоємцям, власникам сертифікатів, згідно свідоцтв про право на спадщину, згідно з додатком. У списку громадян, що виявили бажання виготовити Державні акти на право власності на земельні ділянки, який є Додатком до Розпорядження № 325/2007-р від 29.11.2007 року, під порядковим номером 1 зазначений [PERSON] , якому згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) ХМ 0128425 виділено земельну ділянку (рілля) під номером 59 площею 0,69 га. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 017167 від 24.03.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,69 га з кадастровим номером 6820682500:02:001:1059, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77702955 від 10.03.225 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6820682500:02:001:1059 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 24.03.2008 року ЯЕ № 017167, оскільки за кадастровим номером 6820682500:02:001:1059 відкрито розділ № 1966984368206, зареєстровано право власності та інше речове право похідне від права власності за [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. В редакції Земельного кодексу України (чинної до 01.01.2013 р.), яка діяла на момент виникнення права власності позивача на земельну ділянку, а саме в ст. 126 зазначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною. Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння). Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами або іншими письмовими доказами. Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування. Предметом доказування у такій справі є обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном. Сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але й фактично вже нею не володіє та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і не добросовісний). Аналіз ст. 387 ЦК України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі. Таким чином, при розгляді віндикаційного позову позивачі повинні підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з їх володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивачів суб`єктивного права на витребуване майно позивачі повинні надати суду відповідні докази. Отже, умовами задоволення такого позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18 висловила правову позицію «що у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (стаття 387 ЦК України). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. При цьому в тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У разі позбавлення власника володіння нерухомим майном таке введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому Реєстрі за відповідачем (дивись постанову Верховного суду від 29 серпня 2024 року по справі № 209/360/22). Враховуючи, що саме позивачу передана у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під номером [NUMBER] площею 0,69 га з кадастровим номером 6820682500:02:001:1059, а [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] , виділено земельну ділянку під номером [NUMBER] площею 0,68 га, що має інше місцезнаходження, то суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтований, а обраний ним спосіб захисту ефективним, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп., сплата якого документально підтверджується квитанцією ID: 4665-2255-9553-4078 від 29.05.2025 року. На підставі ст. 387 ЦК України,

Outcome: approved