Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» (далі\~-\~Позивач)\~звернулось до\~суду з\~позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.05.2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі Первісний кредитор, АТ «ОТП Банк») та [PERSON] (далі Відповідач) було укладено Кредитний договір № 2015344203 (далі - Кредитний договір). Оскільки відповідач порушив умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.03.2023 року (дата відступлення права вимоги) за Кредитним договором № 2015344203 від 04.05.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 58 343 грн. 20 коп., з яких: 34 400 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23 943 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками. Далі, 24.03.2023 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~ «Брайт\~інвестмент» було укладено Договір факторингу № 24/03/23 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого Акціонерним товариством «ОТП Банк» передає (відступає) Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~ «Брайт\~інвестмент» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~ «Брайт\~інвестмент» приймає належні Акціонерному товариству «ОТП Банк`права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Оскільки відповідач свої договірні зобов`язання не виконує, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 2015344203 від 04.05.2017 року станом на 24.03.2023 року у загальному розмірі 58 343 грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання\~не з`явилася,\~\~про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду\~\~не надходило. У відповідності до ч.4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до\~норм ст. 280 ЦПК України\~ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 04.05.2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2015344203. Згідно умов цього кредитного договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 13\~748 грн. 50 коп. строком на 17 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних. З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, у розмірі та порядку, що передбачені Кредитним договором. Судом також встановлено, що 24.03.2023 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Брайт інвестмент» було укладено Договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого Акціонерним товариством «ОТП Банк» передає (відступає) Товариству з\~обмеженою відповідальністю\~ «Брайт\~інвестмент» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Брайт інвестмент»\~ приймає належні Акціонерному товариству «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Оглядом витягу з вказаного реєстру боржників судом встановлено, що останні містить відомості стосовно боржника [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер кредитного договору 2015344203, дата кредитного договору 04.05.2017 року, загальна сума боргу - 58\~343 грн. 20 коп., заборгованість за тілом кредиту 34\~400 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками 23\~943 грн. 20 коп. Згідно п.1.3 вказаного Договір факторингу № 24/03/23 позивач, як фактор, одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Оскільки позивач наполягає на тому, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує повертає позику та не сплачує проценти за користування грошовими коштами, то суд доходить висновку, що то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України\~визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. В даному випадку, матеріали справи містять як сам договір факторингу так і повідомлення про відступлення права вимоги по вказаними кредитним договором та необхідності сплати заборгованості, яке було надіслано на адресу відповідача по справі. Суд вказує, що навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, суд вважає, що позивач має прав вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до приписів ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, у зв`язку із тим, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі. Так само, судом встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. Зокрема, перевіривши надані позивачем розрахунок заборгованості, у тому числі на предмет його узгодженості, та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту. Таким чином, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. Також відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.\~ В даному випадку умовами договору було передбачено, що строк, на який надається кредит: 17 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню в межах суми заявлених позивачем вимог, оскільки відсотки за користування кредитними коштами нараховані в межах строку дії кредитного договору та у розмірі, що передбачений останнім. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент»» станом на 24.03.2023 року за Кредитним договором № 2015344203 від 04.05.2017 року заборгованості на загальну суму 58 343 грн. 20 коп., з яких: 34 400 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23 943 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилася, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надала, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved