Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 12.04.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №595660194. Договір було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, підписаний відповідачем з допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач ініціював укладення договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора. Згідно умов кредитного договору, відповідач отримала грошові кошти в сумі 6000 грн на банківську карту, вказану відповідачем в заявці при укладення кредитного договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2025 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №595660194. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №595660194. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 04.06.2025 до Договору факторингу №04/06/25-Ю укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №595660194. ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 267 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15 267 грн - заборгованість по несплачених відсотках. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №595660194 в розмірі 21 267 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Вказав, що згідно умов укладених договорів факторингу, право вимоги переходило з моменту підписання відповідного реєстру боржників. Позивач сам не нараховував відсотки за боргом, а просить стягнути лише той розмір заборгованості, що був переданий за договором факторингу. Також вказав, що до договору факторингу від 2018 року було укладено додаткові угоди, за якими дія договору факторингу продовжувалась до 2024 року. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Згідно поданої представником відповідача заяви, просила проводити розгляд справи у відсутність відповідача та її представника. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі, виходячи з такого. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Правила надання коштів у позику, додані до позовної заяви, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи кредитний договір №595660194 від 12.04.2021. Оскільки позичальником не було особисто підписано надані Правила, можна встановити, що відсутнє погодження позичальника з вказаними документами, вони не є частиною укладеного між сторонами правочину. Відтак, надані позивачем Правила не є належним доказом по суті справи. Так само не є належним доказом укладення кредитного договору наданого позивачем Паспорт споживчого кредиту. Також представник відповідача зазначила, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по кредитному договору. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити факт наявності заборгованості у відповідача і встановити її розмір. Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості, в розумінні чинного законодавства, не є належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором позивач не надав. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому вказав таке. При заповненні Заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV3J36Y направлено відповідачу 12.04.2021 13:41:41 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 12.04.2021 13:42:08. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Позивач надав беззаперечні докази того, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. Крім цього, представник позивача вказав також на те, що надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно з метеріалами справи відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, будь-яких належних та допустимих доказів того, що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на яку зараховані кредитні кошти, виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитих коштів на його рахунок, доказів повренення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за перід користування кредитними коштами. Отже, позивач дійсно підтвердив факт укладання кредитного договору №595660194 від 12.04.2021 та наявність заборгованості у боржника. Суд, заслухавши в судовому засідання пояснення представника позивача, дослідивши позиції сторін, письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №595660194. Відповідно до п.1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 6000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Відповідно до п.1.2. кредит надається строком 30 (тридцять) від дати отримання Кредиту Позичальником. У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Крежиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту. Відповідно до п.1.3. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Відповідно до п.1.4.1 Договору виключно на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним. З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250917/29914-БТ від 23.09.2025 на запит суду та виписки з карткового рахунку відповідача вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 12.01.2021 здійснено зарахування переказу коштів на суму 6 000 грн, а також з відповіді банку вбачається, що номер телефону [NUMBER] не використовувався для підтвердження операцій є фінансовим номером телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою та який не зазначено в анкетних даних [PERSON] . Таким чином, встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до умов укладеного з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредитного договору отримала в платне користування на умовах договору 6000 грн. Тому заперечення сторони відповідача щодо недоведеності обставин отримання відповідачем вказаних грошових коштів через ненадання первинних банківських документів є голослівними та такими, що спростовується дослідженими судом доказами. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. Згідно умов договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги (п.4.1). Протоколом від 15.06.2021 узгоджено предмет факторингової операції та обсяг переданих прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021. Згідно укладених між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» додаткових угод № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 32 від 31.12.2023, сторони домовились про продовження строку дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2024. Відповідно до Реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №595660194. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01. Згідно умов договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги (п.4.1). Згідно укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» додаткових угод № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022, сторони домовились про продовження строку дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 до 31.12.2022 та до 30.12.2024 відповідно. Протоколом від 31.08.2023 узгоджено предмет факторингової операції та обсяг переданих прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023. Відповідно до Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», до ТОВ «ФК «Онлай Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №595660194. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Згідно умов договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком (п.1.2). Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 04.06.2025 до Договору факторингу №04/06/25-Ю укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №595660194. ТОВ «Юніт Капітал» зазначає, що набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 267 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 15 267 грн - заборгованість по несплачених відсотках. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості таких вимог суд виходить з такого. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як видно з матеріалів справи договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Зі змісту договору встановлено, що позичальник при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, місце проживання, електронну адресу. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Встановлено, що ТОВ «Юніт Капітал» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025. Розрахунки заборгованості та виписка з особового рахунку за кредитним договором №595660194 від 12.04.2021 надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами лише стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою кредиту у розмірі 6 000. Однак, щодо розміру заборгованості відповідача за нарахованими відсотками в сумі 15 267 грн даний розрахунок не може вважатися належним доказом заборгованості відповідача в такій сумі. З кредитного договору №595660194 від 12.04.2021 та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії кредиту у 30 днів та нарахування відсотків на залишок суми позики до 12.05.2021. Тобто, відсотки на залишок суми кредиту позивачем мали нараховуватися протягом періоду з 12.04.2021 і до 12.05.2021. У той же час, позивачем відповідно до розрахунків заборгованості відсотки були нараховані до 09.08.2021. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №595660194 в частині боргу за сумою кредиту в розмірі 6 000 грн. При цьому розмір заборгованості за відсотками в сумі 15 267 грн позивачем в повній мірі не доведено. В цій частині стягненню підлягає заборгованість відповідача за відсотками у розмірі 3 060 грн, тобто в сумі, що нарахована за 30 днів користування кредитом. Саме такий розмір заборгованості за відсотками визначено і позивачем у поданому графіку розрахунків. Так, пунктом 1.2 договору було передбачено, що кредит надається строком 30 днів. Відтак, судом встановлено, що згідно умов кредитного договору та Додатку №1 (Графіку розрахунків), розмір нарахованих відсотків, складає 3 060 грн. При цьому позивачем не доведено, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитом, ініціював зміну дати погашення кредиту, не доведено, що сторони домовились про продовження строку позики понад строк, вказаний в п. 1.3 Договору. Зокрема ,відсутні докази того, що на виконання положень п. 1.3 договору кредиту позичальник здійснив протягом дисконтного періоду оплату всіх нарахованих процентів. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку як кредитодавцю, так і фактору не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в розмірі 9 060 грн, що складається із 6 000 грн - основної суми боргу, 3 060 грн - заборгованості за відсотками. В іншій частині позов задоволенню не підлягає в зв`язку з недоведеністю. Стверджуючи про неправильність проведених відповідачем розрахунків, позивачем не надано суду власного розрахунку заборгованості. При цьому шляхом нескладних математичних обчислень, судом проведено відповідний розрахунок боргу за нарахованими процентами, який не спростовано відповідачем власним розрахунком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, Актом прийому-передачі наданих послуг №05/06/25-01 від 05.06.2025 та Протоколом погодження вартості послуг, тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу мають бути присуджені позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 21 267 грн. Позов задоволено на суму 9 060 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме - 4 014,06 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial