Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Адвокат Гайович Костянтин Петрович , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2025 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 03.05.2019 р. з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 972 грн. щомісячно, Неповнолітня [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, яка вважає, що на даний час визначена сума аліментів на утримання дочки не є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини в умовах постійного подорожчання споживчого кошику та мінімально необхідного набору товарів, є меншою ніж мінімально гарантований прожитковий мінімум на дитину віком до 18 років. А отже, визначений судом розмір аліментів є замалим для матеріального забезпечення дитини і навіть є меншим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини відповідного віку а відтак , не відповідає інтересам та потребам дитини. Позивачка просить суд врахувати те , що відповідач [PERSON] є працездатною особою, має можливість фінансово допомагати в більшому розмірі, а присуджена сума аліментів на даний час є недостатньою для забезпечення потреб дитини. У позовній заяві містяться посилання на ч.1,2 ст. 141, ст. 150 ст.ст. 180, 183, 184, ч 1 ст. 192 СК України, пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів», ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини , ч.1ст.8, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». З урахуванням наведеного у позовній заяві, адвокат Гайович Костянтин Петрович, який діє в інтересах [PERSON] вважає необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 20.10.2025 року відповідачем [PERSON] до суду подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає частково та взмозі сплачувати аліменти на утримання своєї дитини [PERSON] в розмірі 4000 грн . У відзиві [PERSON] також вказав на те, що має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , а також у нього на утримаанні перебуває батько [PERSON] , який потребує лікування. У зв`язку з наведеним у відзиві , просив збільшити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] до 4000 грн. Адвокат Гайович Костянтин Петрович, який діє в інтересах [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 червня 2019 р. на користь [PERSON] , змінити та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надійшла заява від адвоката яка представляє інтереси позивача, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Додатково про час та місце судових засідань відповідач повідомлявся шляхом розміщення повідомлення про виклик його як відповідача, на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (http://court.gov.ua/). У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 20.10.2025 року [PERSON] просив розглянути справу без його участі . Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 08.09.2014 р. (справа №308/4888/14-ц) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , в розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 16 квітн 2014року до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено судом , у подальшому, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 03.05.2019 р. (справа №308/9137/18) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , та збільшено розмір аліментів і стягнуто з [PERSON] на її користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] , в розмірі 972 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні та навчається у 10 класі ЗОШ №6 м.Ужгород. Як встановлено судом, з долучених відовідачем свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] ( серія [NUMBER] від 11.05.2017року) та [PERSON] [INFO] ( серія [NUMBER] ) у [PERSON] також на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Вказане вище свідчить про те, що матеріальний стан відповідача [PERSON] з моменту ухвалення судового рішення яким на користь позивачки [PERSON] було стягнуто аліменти змінився, на утриманні у [PERSON] перебувають ще малолітні діти та доходи зменшилися. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач зазначила, що з часу ухвалення попереднього судового рішення змінилися життєві обставини, а саме з огляду на постійне подорожчання споживчого кошику, а також що донька навчається на даний час у 10 класі ЗОШ №6 м. Ужгород, потребує значно більше витрат на харчування та забезпечення необхідного для дитини відповідного віку. Суд констатує, що відповідачем також надано відомості про те, що з дня ухвалення вказаного рішення суду про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 972 грн. та до дня розгляду даної справи, змінився його сімейний, майновий стан . Суд бере до уваги те, що відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов у якому зазаначив про визнання позову та бажання сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 4000 грн . Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, максимальний розмір аліментів не обмежується законодавством. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Слід зазначити, що розглядаючи дану справу суд враховує, що на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, 03.05.2019 р., дитині - [PERSON] було 10 років. При цьому, судом було враховано, окрім іншого, розмір прожиткового мінімуму (станом на 2019 рік) для дитини відповідного віку. На день звернення із даним позовом до суду [PERSON] виповнилося 15 років. Так, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку станом на час подання позовної заяви - становили 3196 грн. Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів суд враховує і те, що дитина, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 8 вересня 2014 проживає із позивачкою мамою [PERSON] . Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами доньки сторін, встановленими обставинами дають підстави для зміни розміру аліментів. Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2019 рік) неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті. Окрім того, суд вважає за необхідне вказати і на те, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховуючи наведене, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду про стягнення аліментів, не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, за можливе збільшити розмір аліментів з 972 гривень до 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. При визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому попередній виконавчий лист слід відкликати. Згідно п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1211,20 грн. з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved