Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ляхов О.В. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором №284/24-15\~від 13.07.2007 року, який укладено між АТ Сенс Банк та [PERSON] ; визнання іпотеки за договором іпотеки \~№7578\~від 13.07.2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», назву якого з 01.12.2022 року\~змінено на АТ «Сенс Банк», посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. та зареєстрованим в реєстрі за номером\~7578\~та договором про внесення змін до Іпотечного договору від 26.05.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. 13.07.2007 року\~за №2561, такою, що припинена; скасування запису про іпотеку за реєстраційним номером\~13792192\~у Державному реєстрі речових прав, дата, час державної реєстрації: 14.07.2007\~09:33:12; державний реєстратор: Харченко Аліна Володимирівна, Житомирське міське управління юстиції, Житомирська обл.; скасування запису про обтяження за реєстраційним номером\~13792163\~у Державному реєстрі речових прав, дата, час державної реєстрації: 14.07.2007\~09:27:34; державний реєстратор: Харченко Аліна Володимирівна, Житомирське міське управління юстиції, Житомирська обл. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, представник позивача посилається на те, що 13.07.2007 року\~між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-банк», назву якого з 01.12.2022 року\~змінено на АТ «Сенс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №284/24-15, за умовами якого, кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 35000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13,5% річних та погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання. 28 жовтня\~2008\~року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту №284/24-15\~від 13.07.2007\~року, згідно з якою, з 20.10.2008 року\~процентну ставку за користування кредитом визначено на рівні 15,00% річних, та визначено розмір ануїтетних платежів у розмірі 489,49 доларів США на місяць. 30 вересня\~2010\~року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін №2 до Договору кредиту №284/24-15\~від 13.07.2007\~року, згідно з яким, сторони дійшли згоди, зокрема, змінити схему погашення кредиту з ануїтентної на стандартну. 26 травня\~2011\~року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін №3 до Договору кредиту №284/24-15\~від 13.07.2007\~року, згідно з яким, сторони дійшли згоди викласти Договір кредиту у новій редакції. Пунктами 1.1.1. погашення кредиту буде здійснюватися на суму залишку по кредиту 30279,90 доларів США. 10 серпня\~2012\~року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін №3 до Договору кредиту №284/24-15\~від 13.07.2007\~року, згідно з яким, сторони дійшли згоди змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту 27249,90 доларів США із нарахованими процентами у сумі\~3927,16 доларів США у гривню за курсом 8,12 грн. за 1 долар США, що станом на дату укладення договору про внесення змін, загалом становить\~253157,73 грн. Зміна валюти здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафу); встановити максимальний ліміт кредитування у сумі\~253157,73 грн., погоджено процентну ставку - 9,9 % річних та термін повернення кредиту - до 12 липня\~2027\~року. Додатком до договору про внесення змін №3 є графік погашення кредиту. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами було укладено іпотечний договір №7578\~від 13.07.2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. та зареєстрований в реєстрі за номером\~7578. Квартира належить [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва\~ № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 26.01.2005\~року Відділом приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 23.03.2005 року\~за реєстраційним №10260147 у книзі №175, номер запису - 13027. Відповідно, дані про предмет обтяження були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. 26.05.2011 року\~між сторонами укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І. 13.07.2007 року\~за №2561, відповідно до якого, внесено зміни щодо розміру зобов`язань, графіку повернення, а також зміни щодо сплати процентів. У зв`язку з порушенням позивачем строків виконання кредитних зобов`язань, у червні\~2015\~року АТ «Сенс Банк» достроково звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №284/24-15\~від 13.07.2007 року\~у розмірі\~249705,24 грн., що складається: заборгованість за кредитом -\~227704,99 грн., заборгованість за відсотками - 16093,05 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту -\~1704,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків\~1410,86 грн., інфляційні витрати за кредитом -\~1502,12 грн., інфляційні витрати за відсотками -\~1290,20 грн. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/8610/15 від 16 березня\~2020\~року стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №284/24-15\~від 13.07.2007 року\~у розмірі\~249705,24 грн. та\~2497,06 грн. витрат по сплаті судового збору. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач [PERSON] звернулася з апеляційною скаргою. Постановою Житомирського апеляційного суду у справі № 295/8610/15 від 31.03.2023 року\~рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня\~2020\~року у частині стягнення з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором №284/24-15\~від 13.07.2007 року\~та судових витрат змінено, зменшено розмір заборгованості з\~249705,24 грн. до\~249491,76 грн. та розмір судового збору з\~2497,06 грн. до\~2494,92 грн. Вказане рішення суду 19.07.2024 року\~позивачем [PERSON] виконано у повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями. В зв`язку з відсутністю з боку Банку, на момент виконання судового рішення, жодних вимог та обґрунтованої заборгованості, позивач вважає, що основне зобов`язання припинилося, внаслідок його виконання. 30.07.2024 року\~позивач звернулася до Банку з відповідною заявою, просила закрити кредитний договір та зняти обтяження з предмету іпотеки. 06.08.2024 року\~на адресу позивача надійшла відповідь від Банку за № 35924-33.4-б/б, зі змісту якої вбачається, що Банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення існуючої на момент звернення заборгованості за кредитним договором без дострокового розірвання договору. Таким чином, після винесення рішення суду, нарахування за договором не зупинялися. Отже, підстави для припинення іпотеки відсутні. Крім того, позивачем 09.09.2025 року\~отримано довідку від Банку за №41632-33.4, з якої вбачається що наразі за [PERSON] рахується борг за кредитним договором №284/24-15 від 13.07.2007 року, а саме:\~3845,30 грн. - строкові проценти;\~224954,32 грн. - прострочені проценти; 46669,51 грн. - пеня. Позивач, звертаючись до суду, вважає, що оскільки борг за кредитним договором, який визначений рішенням суду, погашено, отже зобов`язання за кредитним договором виконано у повному обсязі, а тому є всі законні підстави для припинення і похідного зобов`язання іпотеки. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.09.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 10.10.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Того ж дня, від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу, а також клопотання (нова редакція) про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу, в якому він просить максимально зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які заявлені позивачем. 15.10.2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 13.07.2007\~року між\~Акціонерно-комерційним\~банком соціального\~розвитку «Укрсоцбанк»\~(кредитор)\~та [PERSON] \~(позичальник)\~було укладено\~договір кредиту\~№284/24-15,\~за умовами\~якого кредитор\~надає позичальнику\~у тимчасове\~користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 35000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13,5 відсотків річних та порядком погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, передбаченим цим договором. У свою чергу, 13.07.2007 року, у забезпечення\~виконання зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №7578, згідно з яким, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Договором кредиту № 284/2415 від 13.07.2007 року, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцем, наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] . Квартира належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 26.01.2005 року відділом приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 23.03.2005 року\~за реєстраційним № 10260147 у книзі № 175, номер запису 13027. 28.10.2008\~року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №284/24-15\~від 13 липня 2007\~року, згідно з якою, з 20.10.2008 року встановлено\~процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,00 процентів річних, та з 28.10.2008 року визначено розмір ануїтетних платежів у розмірі 459 доларів США на місяць. 30.09.2010\~року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 284/24-15\~від 13.07.2007\~року, згідно з яким, сторони дійшли згоди, зокрема, змінити схему погашення кредиту з ануїтентної на стандартну. Крім того, 30.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого Малярчук Т.І., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, 13.07.2007 року\~за реєстром № 7578, відповідно до якого внесено зміни до п.п. 1.4.1. пункту 1.4. іпотечного договору. 26.05.2011\~року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено Договір про внесення змін №3 до Договору кредиту № 284/24-15\~від 13.07.2007\~року, згідно з яким, сторони дійшли згоди Договір кредиту викласти в новій редакції. Зокрема, п. 1.1.1. вказаного договору передбачено, що погашення кредиту буде здійснюватися на суму залишку по кредиту 30279,90 доларів США, у порядку, передбаченому цим договором, до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з червня 2011 року. Крім того, 26.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого Малярчук Т.І., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, 13.07.2007 року\~за реєстром № 7578, відповідно до якого, внесено зміни, зокрема, щодо порядку погашення заборгованості, кінцевого терміну погашення заборгованості, дострокового її погашення, а також сплати процентів за використання кредиту. 10.08.2012\~року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено Договір про внесення змін №3 до Договору кредиту №284/24-15\~від 13 липня 2007\~року, згідно з яким, сторони дійшли взаємної згоди внести зміни до умов кредитування, які викладені в Договорі кредиту (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього), зокрема, змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту 27249,90 доларів США разом із нарахованими процентами у сумі\~3927,16 доларів США у гривню за курсом 8,12 грн. за 1 долар США, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін, загалом становить\~253157,73 грн. Зміна валюти кредиту здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів); встановити максимальний ліміт кредитування на рефінансування наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів) у сумі\~253157,73 грн., встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 9,9 процентів річних та кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом - до 12 липня\~2027\~року (включно). Додатком №1 до вищевказаного Договору про внесення змін №3 до Договору кредиту №284/24-15\~від 13 липня 2007\~року є графік погашення кредиту. У свою чергу, 16.03.2020 року Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено рішення у справі № 295/8610/15-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» (правонаступника ПАТ Укрсоцбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання договору недійсним, згідно з яким, стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року у розмірі 249705,24 грн. та 2497,06 грн. судового збору; відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання договору № 284/24-15\~від 13.07.2007\~року недійсним. Постановою Житомирського апеляційного суду від 31.07.2023 року, ухваленою у вищевказаній справі, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року в частині стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк»\~заборгованості за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року та судових витрат змінено, зменшивши розмір заборгованості з 249705,24 грн. до 249491,76 грн. та розмір судового збору з 2497,06 грн. до 2494,92 грн.; в решті рішення залишено без змін. Крім того, у вказаній постанові суду зазначено про те, що у грудні 2022 року назву банку змінено з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Як вбачається з копій платіжних інструкцій № 183835288 від 19.07.2024 року, № 183835451 від 19.07.2024 року та № 184086977 від 21.07.2024 року, які містяться у матеріалах справи, [PERSON] здійснила три платежі на користь АТ «Сенс Банк» на суму 149491 грн. 76 коп., 100000 грн. 00 коп. та 2494 грн. 92 коп. відповідно, з наступним призначенням платежів: «погашення згідно рішення суду за позовом АТ Сенс Банк по справі 295/8610/15-ц постанова АС від 31.07.23 по кредиту 284/24-15 від 13.07.2007 [PERSON] інн [NUMBER] » та «погашення судового збору за позовом АТ Сенс Банк по справі 295/8610/15-ц постанова АС від 31.07.23 по кредиту 284/24-15 від 13.07.2007 [PERSON] інн [NUMBER] ». У свою чергу, 30.07.2024 року [PERSON] звернулася до голови правління АТ «Сенс Банк» з проханням закрити кредитний договір № 284/24-15 від 13.07.2007 року та зняти обтяження з квартири [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вона добровільно виконала всі умови, згідно з постановою Апеляційного суду від 31.07.2023 року по справі № 295/8610/15-ц, зазначивши, що копії квитанцій по сплаті додає. 06.08.2024 року АТ «Сенс Банк» було надано відповідь на вказане вище звернення позивача, в якій, серед іншого зазначено про те, що, згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~1054\~Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за весь період користування кредитом. Наявність судового розгляду справи про стягнення заборгованості, рішення суду або його виконання не звільняє від виконання договірних зобов?язань і сплати заборгованості за кредитом. Банк звертався до суду з позовною заявою про стягнення існуючої на момент звернення заборгованості за кредитним договором без дострокового розірвання договору. Таким чином, після винесення рішення суду, нарахування за договором не зупинялися. Підписання кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] ознайомилася з його умовами та взяла зобов?язання своєчасно повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним. Відповідно до приписів ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов?язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Підстави припинення іпотеки чітко регламентовані ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Виходячи з вищезазначеного, заява [PERSON] про виключення з реєстру іпотек відомостей про накладення заборони відчуження не підлягає задоволенню. Як вбачається з копії довідки №41632-33.4 від 09.09.2025 року, наданої АТ «Сенс Банк» [PERSON] , згідно з умовами кредитного договору №284/24-15\~від 13.07.2007 року, станом на 09.09.2025 року, заборгованість становить: строкові проценти (відстрочені) -\~3845,30 грн.; прострочені проценти -\~224954,32 грн.; пеня - 46669,51 грн. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 444928151 від 24.09.2025 року), у відповідних реєстрах містяться записи про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень (вид обтяження заборона на нерухоме майно) відносно наступного об`єкта нерухомого майна: реєстраційний номер майна 10260147, тип майна квартира; адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; загальна площа 49,7 кв. м, житлова площа 36,1 кв. м; технічний опис майна квартира [ADDRESS] складається з 2-х ж/кімнат та службових приміщень; номер запису: 13027 в книзі: 175, яке на праві приватної власності (частка власності 1/1) належить [PERSON] . У свою чергу, представником відповідача до відзиву на позовну заяву було додано копію Розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] (Ідент. код [NUMBER] ) кредитної заборгованості за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 р., відповідно до якого, зокрема, зведеної таблиці заборгованості станом на 07.10.2025 р., сума заборгованості за кредитом 0,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 228799,62 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 19.06.2019 по 29.02.2020 у гривні становить 46669,51; загальна сума заборгованості 275469,13 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 509\~ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509\~ЦК України,\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Згідно з п. 1) ч. 2 ст. 11\~ЦК України,\~підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 626\~ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо позовної вимоги про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, слід зазначити наступне. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено\~та зазначено\~про це\~в описовій\~частині цього\~рішення про\~те,\~що 13.07.2007\~року між\~Акціонерно-комерційним\~банком соціального\~розвитку «Укрсоцбанк»\~(кредитор)\~та [PERSON] \~(позичальник)\~було укладено\~договір кредиту\~№284/24-15,\~за умовами\~якого кредитор\~надає позичальнику\~у тимчасове\~користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 35000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 13,5 відсотків річних та порядком погашенням суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання, передбаченим цим договором. Судом встановлено й те, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у подальшому - АТ «Альфа-Банк», АТ «Сенс Банк») було реалізовано своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року, шляхом звернення до суду з відповідним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 234/15695/17 зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У свою чергу, 16.03.2020 року Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено рішення у справі № 295/8610/15-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» (правонаступника ПАТ Укрсоцбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання договору недійсним, згідно з яким, стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року у розмірі 249705,24 грн. та 2497,06 грн. судового збору; відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання договору № 284/24-15\~від 13.07.2007\~року недійсним. Постановою Житомирського апеляційного суду від 31.07.2023 року, ухваленою у вищевказаній справі, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 березня 2020 року в частині стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк»\~заборгованості за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року та судових витрат змінено, зменшивши розмір заборгованості з 249705,24 грн. до 249491,76 грн. та розмір судового збору з 2497,06 грн. до 2494,92 грн.; в решті рішення залишено без змін. Отже, відповідач, скориставшись правом, передбаченим частиною 2\~статті 1050 ЦК України,\~на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання, зокрема, й щодо строку дії кредитного договору № 284/24-15 від 13.07.2007 року. Крім того, з вказаного вище рішення суду першої інстанції вбачається, що заборгованість, яку стягнув суд, складається з наступного: заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені за несвоєчасне повернення кредиту, пені за несвоєчасне повернення відсотків, інфляційних витрат за кредитом, інфляційних витрат за відсотками. Також зі змісту вказаного рішення суду слідує, що із [PERSON] стягнуто не частину, а повну суму заборгованості, яку позичальник мала сплатити за кредитним договором, а постановою Житомирського апеляційного суду від 31.07.2023 року, ухваленою у вищевказаній справі, у свою чергу, зменшено розмір заборгованості та судового збору відповідно лише за пенею, оскільки банком було пропущено строк позовної давності щодо частини платежів по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що згідно з рішенням суду, заборгованість була визначена станом на 22.01.2015 року і сплачена лише у липні 2024 року, оскільки встановлено, що відповідачем було використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних відповідно до\~статті 1048 ЦК України, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, у резолютивній частині постанови Житомирського апеляційного суду від 31.07.2023 року зазначено про обмеження стягнення заборгованості за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року у розмірі 249491,76 грн. Заборгованість саме у цьому розмірі 19.07.2024 року було сплачено відповідачем на рахунок позивача, про що свідчать копії платіжних інструкцій, які містяться у матеріалах справи. Суд враховує, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~і права та інтереси кредитора в таких правовідносинах забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Водночас, наявність у відповідача (кредитора) права на стягнення з відповідача (позичальника) нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, на підставі частини 2\~статті 625 ЦК України,\~після ухвалення постанови Житомирського апеляційного суду від 31.07.2023 року і до фактичної сплати заборгованості за цією постановою відповідачем 19.07.2024 року, саме по собі не свідчить про продовження дії зобов`язань за вказаним кредитним договором, оскільки заборгованість за таким кредитним договором є повністю сплаченою позичальником. Оскільки обсяг зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року визначений постановою Житомирського апеляційного суду від 31.07.2023 року у розмірі 249491,76 грн., а також те, що [PERSON] сплатила цю заборгованість АТ «Сенс Банк» у повному обсязі, слід дійти висновку, що зобов`язання за вказаним кредитним договором є припиненим, у зв`язку з його належним виконанням. Положеннями частин першої, другої\~статті 5 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оскільки між сторонами у справі дійсно існує спір з приводу припинення чи продовження дії зобов`язань за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 року, а також те, що закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу позивача [PERSON] , суд вважає, що належним способом захисту невизнаного відповідачем права чи інтересу позивача [PERSON] є визнання зобов`язань за вказаним кредитним договором припиненими з 19.07.2024 року дати сплати [PERSON] заборгованості на користь АТ «Сенс Банк» у повному обсязі. Окремо слід зазначити і про те, що суд відхиляє надану представником відповідача копію Розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] (Ідент. код [NUMBER] ) кредитної заборгованості за кредитним договором № 284/24-15 від 13.07.2007 р., з указаних вище мотивів, зокрема, і з тієї причини, що у ньому вказана заборгованість, станом на 07.10.2025 року (після ухвалення рішення Богунським районним судом м. Житомира від 16.03.2020 року та постанови Житомирським апеляційним судом від 31.07.2023 року), а період заборгованості, зазначений у ньому, у свою чергу, починається з 10.08.2012 року (до ухвалення рішення Богунським районним судом м. Житомира від 16.03.2020 року та постанови Житомирським апеляційним судом від 31.07.2023 року). Тобто, період заборгованості, зазначений у вказаному розрахунку, починається до її стягнення з відповідача судом та закінчується після виконання відповідачем свого обов`язку у повному обсязі перед позивачем за рішенням суду по стягненню з неї заборгованості, що протирічить вищевказаним нормам ЦК України, а також усталеній судовій практиці. З приводу позовної вимоги про визнання іпотеки\~за договором\~іпотеки \~такою,\~що припинена,\~слід вказати\~наступне. Частиною першою\~статті 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до приписів частин 1, 3 статті 575 ЦК України, іпотекою є\~застава нерухомого\~майна,\~що залишається\~у володінні\~заставодавця або\~третьої особи,\~а також\~застава об`єкта\~незавершеного будівництва,\~майбутнього об`єкта\~нерухомості.\~Подільний об`єкт\~незавершеного будівництва\~може бути\~переданий в\~іпотеку лише\~у випадках,\~визначених законом.\~Правила про\~іпотеку землі\~та інші\~окремі види\~застав встановлюються\~законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як передбачено частинами першою, другою статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного\~зобов`язання або\~закінчення строку\~дії іпотечного\~договору (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку, як це передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі \~припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Розглядаючи у системному зв`язку ст. 593 ЦК України та ст. 17 закону України «Про іпотеку» слід дійти висновку, що застава, іпотека, припиняється у разі припинення основного зобов`язання. За своєю правовою природою, накладання заборони відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) здійснюється для забезпечення виконання основного зобов`язання. Такий правовий механізм створює додаткові можливості для кредитора, який (у разі порушення боржником свого зобов`язання) зможе задовольнити належні йому вимоги за рахунок майна, на яке накладено заборону відчуження. Таким чином, заборона відчуження нерухомого майна залежить від наявності основного зобов`язання, тобто вона є похідною. У свою чергу, у відповідності до п. 6.3. статті 6 іпотечного договору, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку». У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 711/4556/16-ц\~зазначено, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання\~за кредитним договором, припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки,\~які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16, та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~321\~ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з виконанням позивачем у повному обсязі основного зобов`язання за договором кредиту, проведеним належним чином, іпотека нерухомого майна припинилася, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Крім того, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на наступне. Згідно з п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьс я у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). При цьому, за визначенням п. 6) ст. 1 Закону,\~інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9) ст. 1 Закону). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1) ч. 2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2021 року №159/5837/19. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи, представником позивача\~надано наступні копії документів: ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] серії АМ № 1157176 від 25.09.2025 року; договору №27/25 про надання правничої допомоги від 22.09.2025 року, укладеного між адвокатом Ляховим О.В. та [PERSON] ; додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №27/25 від 22.09.2025; дкту виконаних робіт №1-1-27/25 від 15 жовтня 2025 року. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved