Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

09.12.2024\~представник позивача\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Глобал Спліт»\~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість у загальному розмірі 61\~802, 87 грн грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.01.2019 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 1/3363779. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 55255,11 грн строком на 60 місяців з 22.01.2019 року по 21.01.2024 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,30% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору. 18.01.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 2-2024 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1/3363779 від 22.01.2019 р. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконує, в зв`язку з чим станом на 01.11.2024 року утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 61\~802, 87 грн, тому позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 10 грудня 2024 року ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О., відкрито спрощене позовне провадження по справі. 18.06.2025 відповідно до розпорядження № 1515 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи. 18.06.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначена суддя Прийомова О.Ю. 23.06.2025 Ухвалою судді справа прийнята до провадження судді з призначенням спрощеного позовного провадження з викликом, повідомленням сторін. Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2025 року суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу за відсутності позивача, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд розглядає справу за відсутність належним чином повідомлених позивача та відповідача, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Проаналізувавши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. 22.01.2019 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 1/3363779. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит в сумі 55255,11 грн строком на 60 місяців з 22.01.2019 року по 21.01.2024 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 пункту 1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2,30% від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Договору. Як зазначає позивач у своїх позовних вимогах, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконує, в зв`язку з чим станом на 01.11.2024 року утворилась загальна сума заборгованості у розмірі 61 802, 87 грн. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також згідно положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що вимагається приписами ст.1055 ЦК України. Крім того, за приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 759/20374/20 (провадження № 61-4425св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21 (провадження № 61-13123св23) вказано, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права». До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору. Заміна особи в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення) права вимоги є різновидом правонаступництва. При цьому слід ураховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Аналогічний за змістом висновок зробив Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справа № 758/2555/21. Таким чином, у даній справі відбулась виключно заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами, правовідносини за договором продовжують існувати з попереднім змістом. Також, Позивач надав до суду копію Договору про відступлення права вимоги № 2-2024 від 18.01.2024. (а.с. 14-21); додаток № 1, 2, 3, 4, 5, 6 до Договору про відступлення права вимоги; додаткову угоду до реєстру прав вимоги. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач відзив на позовну заяву не надала, на судові засідання, попри те, що була належним чином повідомлена про його час та місце, не з`явилася, а отже наведені розрахунки не заперечила, власних не провела, доказів їх неправильності не надала. З огляду на таке суд немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Так, відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України. З урахуванням\~презумпції правомірності\~правочинів (ст.\~204\~ЦК України),\~яка не\~спростована відповідачем\~(правова\~позиція Верховного\~Суду,\~викладена у\~постанові від\~14\~листопада 2018\~року у\~справі №\~2-1383/2010),\~взятих на\~себе відповідачем\~зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~які нею\~не виконувалися\~належним чином,\~та обов`язковості\~договору для\~сторін,\~суд вважає\~необхідним позовні\~вимоги про\~стягнення заборгованості\~за кредитом\~задовольнити та\~стягнути з\~ [PERSON] на\~користь ТОВ\~«Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором у розмірі 61\~802, 87 грн. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved