Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

28 березня 2025 року до суду відповідно до ухвали Корабельного районного суду м.Миколаєва від 28 лютого 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, подана через систему «Електронний суд» 24 лютого 2025 року, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 39700,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у розмірі 4000,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором у розмірі 24200,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 115 календарних днів у розмірі 11500,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 27 лютого 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір в електронній формі №4425096 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надала [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000 грн. строком на 360 днів з 27 лютого 2024 року по 21 лютого 2025 року з періодичністю сплати процентів кожні 20 днів. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку позичальником вказано під час укладання договору, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту, зокрема згідно пунктів 3.1, 1.4.1 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту за стандартною процентною ставкою 2,5 % на день. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 65151. Відповідач зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі заборгованість у розмірі 39700,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у розмірі 4000,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором у розмірі 24200,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 115 календарних днів у розмірі 11500,00 грн. 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало договір факторингу №25/10/2024 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Згідно зазначеного договору, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Лінеура Україна», у тому числі до [PERSON] . Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі заборгованість у розмірі 39700,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у розмірі 4000,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором у розмірі 24200,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 115 календарних днів у розмірі 11500,00 грн. Ухвалою від 31 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного висновку. 27 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4425096 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 4000 грн. Зі змісту статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~кодексом України, а також іншими актами законодавства. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до\~частини 1\~ статті\~12\~ вказаного\~Закону, якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином, договір №4425096\~ про\~надання коштів\~на умовах\~споживчого кредиту від 27 лютого 2024 року, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] є електронним договором, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису [PERSON] у формі одноразового ідентифікатора та вважається таким, що укладений в письмовій формі. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~матеріалів справи,\~ відповідач\~порушив умови\~договору в\~частині строків\~та сум\~сплати кредиту\~та має\~заборгованість за\~вище вказаним\~договором. 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало договір факторингу №25/10/2024 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Згідно п.1.2 Розділу 1 договору факторингу право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників. Зазначений акт приймання-передачі Реєстру боржників був підписаний між ТОВ «Лінеура\~Україна» \~та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»\~ 25 жовтня 2024 року. Відомості щодо боржника [PERSON] містяться у реєстрі під порядковим №2985, де зазначено розмір заборгованості за основною сумою боргу 4000 грн., розмір заборгованості за відсотками станом на 25 жовтня 2024 року - 24200 грн., заборгованість за штрафами та пенею 2000 грн., а всього заборгованість у розмірі 30200 грн. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, 25 жовтня 2024 року відбулося відступлення прав вимоги за договором №4425096\~ про\~надання коштів\~на умовах\~споживчого кредиту від 27\~лютого 2024 року щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Лінеура\~Україна» до\~ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ\~УКРАЇНА» Відповідно до статуту ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» позивач є правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №4425096\~ про\~надання коштів\~на умовах\~споживчого кредиту від 27\~лютого 2024 року, заборгованість [PERSON] становить 39700,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у розмірі 4000,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором у розмірі 24200,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 115 календарних днів у розмірі 11500,00 грн. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як встановлено судом, ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] 27 лютого 2024 року відповідно до кредитного договору грошові кошти у розмірі 4000 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 01.11.2024 року, відповідно до яких переказ коштів у сумі 4000 грн. здійснено 27 лютого 2024 року о 14:42:17 на карту [NUMBER] від ТОВ «Лінеура Україна». Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. За умовами кредитного договору строк його дії становить 360 днів з 27.02.2024 року по 21.02.2025 рік. Нарахування заборгованості здійснено в межах строку дії кредитного договору. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ним не повернуті, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №4425096\~ про\~надання коштів\~на умовах\~споживчого кредиту від 27\~лютого 2024 року у сумі 39700,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом у розмірі 4000,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором у розмірі 24200,00 грн., заборгованість за процентами, нарахованими позивачем за 115 календарних днів у розмірі 11500,00 грн. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, позивачем надано договір, №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладений між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17 лютого 2025 року, відповідно до яких сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 10000 грн. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved