Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Голосіївська районна в місті Києві державної адміністрації - орган опіки та піклування, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] народився [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00015775091 від 08.09.2015, [PERSON] , є одинокою матір?ю по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] . 06.08.2025 до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло звернення від Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві про те, що 05.08.2025 о 16:47 за адресою: [ADDRESS] , вчиняє бійку в квартирі донька, заявник [PERSON] . Прибувши за вказаною адресою виявлено заявницю [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що її донька [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння застосувала відносно неї фізичну силу, ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис. Також працівниками поліції встановлені неналежні умови для проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . 06.08.2025 посадовими особами Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації спільно з інспекторам сектору ювенальної превенції Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві, фахівцями із соціальної роботи Голосіївського в місті Києві центру соціальних служб здійснений виїзд за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що цю квартиру тимчасово винаймає [PERSON] , яка виховує малолітнього [PERSON] , [INFO] . Умови для проживання дитини незадовільні: в квартирі неприємний затхлий запах, відключене світло, холодильник не працює, речі розкидані, дитина не має окремого спального місця, дитина спить на одному ліжку з бабусею та матір?ю, постільна білизна на ліжку брудна, на час відвідування приготовленої їжі для дитини немає, матір не змогла показати, які продукти є для харчування дитини. Малолітній [PERSON] , [INFO] , має зовнішні ознаки недогляду: під час огляду брудний, неохайний, голодний, від нього доносився неприємний запах, одягнутий в шорти, які не відповідають його віку, волосся на голові брудне, кінцівки рук та ніг брудні, вага хлопця при зовнішньому огляді не відповідає його віку. Матір [PERSON] ймовірно перебувала в стані алкогольного сп`яніння, кричала, вживала при спілкуванні з посадовими особами ненормативну лексику, мала нечітку ходу, повідомила, що їй не потрібен син. 06.08.2025 посадовими особами Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації складений акт проведення оцінки рівня безпеки малолітнього [PERSON] , [INFO] , яким встановлено небезпеку для дитини, негайно відібрано дитину у батьків, інших законних представників, які фактично здійснюють догляд за дитиною. Малолітнього [PERSON] , [INFO] , вилучено у матері та влаштовано до КНП «Київська міська дитяча лікарня №1» з метою обстеження стану здоров?я дитини у медичному закладі. 07.08.2025 інспекторами сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Голосіївського УП ГУНП у місті Києві складений адміністративний протокол за ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] за домашнє насильство економічного характеру відносно її малолітнього сина. 08.08.2025 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація видала розпорядження №422 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я». Зважаючи на те, що відповідач не забезпечує базові потреби дитини, вчиняє відносно сина домашнє насильство економічного характеру, залишає дитину під наглядом осіб з ймовірними наявними ознаками алкогольного сп`яніння, не здатна виконувати батьківські обов`язки на даному етапі свого життя та оскільки повернення дитини на виховання матері може нести загрозу життю та здоров?ю малолітнього, існують беззаперечні підстави для відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Просили: відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідного віку на утримання на [PERSON] до його повноліття, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду, на користь юридичної чи фізичної особи, на утриманні якої буде перебувати [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] передати Службі у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області для подальшого забезпечення дитини сімейними формами виховання. 01.09.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28.10.2025 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач висловила згоду щодо відібрання у неї дитини на один рік. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ст. 135 СК України. 06.08.2025 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло звернення від Голосіївського УП ГУНП Головного правління Національної поліції у місті Києві про те, що 05.08.2025 о 16:47 за адресою: [ADDRESS] , вчиняє бійку в квартирі [PERSON] , [INFO] , остання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, застосувала відносно [PERSON] , [INFO] , фізичну силу, ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою. Відносно відповдіачки складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено тимчасовий заборонний припис, встановлені неналежні умови для проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . 06.08.2025 посадовими особами Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації спільно з інспекторам сектору ювенальної превенції Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві, фахівцями із соціальної роботи Голосіївського в місті Києві центру соціальних служб проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що зі слів дитини, що він навчається в школі № 10 м. Торецьк. Декларації на медичне обслуговування дитина не має, проживає в одній кімнаті з бабою та матір`ю. В кімнаті є лише одне спальне ліжко, постільна білизна брудна. На час відвідування їжі для дитини немає, в квартирі відсутнє електропостачання, умови для проживання дитини не задовільні. 06.08.2025 посадовими особами Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації проведенно оцінку рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , та встанволено, що на лівій руці дитини є подряпини, дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом та занедбаністю, поруч з дитиною відчувається неприємний запах, брудний одяг дитини не відповідає віку та сезону, волосся та обличчя дитини брудне. Під час відвідування дитини матері [PERSON] вдома не було, а у помешканні перебували особи, які ймовірно були у стані алкогольного сп`яніння. Для дитини немає продуктів харчування, умови проживання дитини незадовільні, в квартирі відсутнє електропостачання, немає холодильника, дитина спить на одному ліжку з матір`ю та бабою, постільна білизна брудна, речі в кімнаті розкидані, відчувається неприємний запах. 08.08.2025 Голосіївська районна в міста Києві державна адміністрація видала розпорядження №422 про негайне відібрання у матері [PERSON] малолітнього [PERSON] у зв`язку з безпосередньою загрозою для його життя та здоров`я. 13.08.2025 [PERSON] підписала декларацію з сімейним лікарем КНП «Центр первинної медично - санітарної допомоги» міста Торецька щодо пацієнта [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток [PERSON] [INFO] , проведеного лікарями «Київської міської дитячої клінічної лікарні № 1» від 14.08.2025 останньому діагностовані пупкова грижа, кіфосколіотична постава, міопія. 15.08.2025 [PERSON] (співвласник квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) повідомив Службу у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, що за вищезазначеною адресою проживають орендарі [PERSON] , [PERSON] з сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] , а також [PERSON] з сином [PERSON] . Орендарі не мають свого особистого індивідуального приладу електропостачання для своїх кімнат і встановлювати його не бажають. Орендарі повідомили його, що не будуть платити за спожиту електроенергію. У лютому-березні 2025 року він часто відвідував квартиру і неодноразово бачив, як на кухні розпивали алкогольні напої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У березні 2025 року через несплату заборгованості було припинено електропостачання до його електропристрою. У квітні 2025 року він з новим орендарем перебували в його кімнаті. У цей час на кухні вживали алкоголь [PERSON] , [PERSON] та її мати [PERSON] . Мати [PERSON] поводилась доволі агресивно, кричала. Діти [PERSON] та [PERSON] були свідками конфлікту. У травні 2025 року він знову побачив на кухні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які вживали алкоголь. Він неодноразово бачив, що діти самі готують собі їжу, використовують газову плиту. У червні 2025 року йому зателефонувала матір [PERSON] і попросила, щоб він негайно приїхав, бо вона боїться за своє життя через пияцтво своєї доньки та [PERSON] , які їй погрожують. Відповідно до висновку Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в міста Києві державної адміністрації від 23.10.2025 №100/15502 є доцільним відібрати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Відповідно до довідки Центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 від 29.10.2025 [PERSON] , [INFO] , перебуває у зазначеному Центрі на повному державному утриманні з 14.08.2025 по теперішній час. Малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] відвідувала двічі 30.09.2025 та 21.10.2025. 29.10.2025 посадові особи Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації не змогли провести обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки їм не відчинили двері у квартиру. Малолітній [PERSON] , [INFO] , в присутності юрисконсульта Заблоцької К.В. та психолога [PERSON] написав пояснення, в яких зазначив, що він живе в центрі, йому все подобається, але хоче до мами [PERSON] . З мамою жити подобається, бачив маму в стані алкогольного сп`яніння. До них приходила поліція, оскільки вдома відбувалися конфлікти, йому було від цього сумно. З мамою вони живуть в квартирі, в якій немає світла. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» конкретизує, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частина 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч.1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній нормі, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 в справі № 402/428/16-ц. За змістом ч. 2 ст. 170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (зі змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Судом встановлено, що відповдіач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відомості про батька якого записані зі слів матері. В серпні 2025 року під час виклику за адресою: [ADDRESS] , працівниками поліції встановлені неналежні умови для проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . 06.08.2025 посадовими особами Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації встановлені неналежні умови проживання адресою: [ADDRESS] для [PERSON] , [INFO] , під час перевірки відповідач ймовірно перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Також при огляді дитини встановлено, що вона має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, низький рівень гігієни дитини у зв`язку, поруч з дитиною відбувається неприємний запах, брудний одяг дитини не відповідає віку та сезону, на тілі дитини бруд, волосся та обличчя також брудне. У помешканні перебували особи, які ймовірно були у стані алкогольного сп`яніння. Умови проживання дитини незадовільні, в квартирі відсутнє електропостачання, в приміщенні бруд та безлад. З огляду на встанвгролені обстави ни Орган опіки та пікдлування прийняв рішення про негайне відібрання дитини від матері, оскільки подальше його пиередування з нею загрожувало його диттю та здоров`ю. Після відібрання дитини був проведений її медичний огляд, встанволений діагноз пупкова грижа, кіфосколіотична постава, міопія. Згодом матір дитини уклала декларацію з лікарем щодо забезпчення отримання медичних послуг для дитини. З письмових пояснень малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що жити з матір`ю йому подобається, проте він бачив її в стані алкогольного сп`яніння, вдома відбувалися конфлікти. Оцінюючи встановлені обставини, суд констатує, що поведінка відповідача по відношенню до її сина є негативною. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає доведеними факти ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача [PERSON] відносно свого малолітнього сина, а залишення його у відповідача є небезпечним для життя та здоров`я дитини, оскільки перебування малолітньої дитини разом з матір`ю, без позитивних змін у поведінці останньої, становитиме небезпеку для нього, з точки зору його соціалізації, збереження фізичного та психічного здоров`я, формування життєвих установок, навиків, необхідних для успішної самореалізації. При цьому, впродовж судового розгляду справи відповідач жодним чином не проявила бажання змінювати свою поведінку в інтересах дитини та навпаки погодилась на відібрання у неї дитини строком на один рік. Суд зауважує, що відібрання дитини у матері - це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків, створити належні умови для проживання та виховання дитини, а потім звернутись до суду із позовом про повернення їй сина. Суд вважає обґрунтованим та приймає висновок Органу опіки та піклування від 23.10.2025 №100/15502 щодо доцільності відібрання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки за встановлених обставин він не суперечить інтересам дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відібрання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про відібрання малолітнього сина без позбавлення його матері батьківських прав підлягають задоволенню. Суд ввжає за необхідне роз`яснити відповідачу, що вона вправі звернутись до суду з позовом в порядку ч. 3 ст. 170 СК України про повернення їй дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Оскільки під час розгляду справи встановлено, що дитина фактично позбавлена батьківського піклування суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 167 СК України, вважає необхідним передати Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого забезпечення дитини сімейними формами виховання. Суд не вбачає підстав передавати дитину Торецькій міській військовій адміністрації Бахмутського району Донецької області, як просив позивач у позовній заяві, оскільки на Торецькому напрямку тривають бої у міській забудові, а дитина на момент її відібрання проживала на території Голосіївського району м. Києва, а тому саме Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація має обов`язок вжити усіх передбачених чинним заклонодавством закходів для забезпчення малолітнього сімейними формами виховання. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд відзначає, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Як визначено у ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач зобов`язана утримувати свого сина, матір`ю якого вона є, до досягнення ним повноліття, суд вважає можливим стягнути з неї аліменти на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких буде дитина, починаючи з 15.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду, при цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я та є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, окремо з кожного, на користь держави судові витрати в розмірі 2422,40 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial