Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11200749688 від 24.03.2020 у сумі 11\~200 грн. та судові витрати. В позовній заяві зазначено, що 24.03.2020 між ТОВ «Сучасний факторинг» та відповідачем укладено кредитний договір №11200749688, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 8\~000 грн. Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, і станом на 29.07.2025 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 11 200 грн., яка складається з: 8 000 грн. - заборгованості за тіло кредитом; 3 200 грн. - заборгованості за комісією. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с.25) Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася, відзив на позовну заяву не подала. Представник позивача ТОВ «Сучасний Факторинг» у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві, зазначено, що позивач розгляд справи просить проводити у відсутність представника позивача, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24.03.2020 між ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір №11200749688, за умовами якого (п.2.5.) [PERSON] доручає ТОВ «Сучасний Факторинг» здійснити перерахування суми кредиту у розмірі 8\~000 грн. на користь продавця в рахунок оплати товару згідно рахунку-фактури №656752. Строк користування кредитом 12 місяців. В договорі також міститься умова про сплату [PERSON] комісії за обслуговування кредиту. (а.с.13-14) В цей же день ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] підписали лист зобов`язання за вих. №11200749688, відповідно до умов якого ТОВ «Сучасний Факторнг» зобов`язується внести 8\~000 грн. в рахунок вартості товару: стартового пакету «Joice»та смартфону Apple iPhone Xr 64 Gb Black (ZKMRY42FSA). (а.с.15 на звороті) Факт продажу відповідачу вказаного вище товару підтверджується копією товарного чеку №000040007185016 від 24.03.2020 (а.с.15) та фіскального чеку від 24.03.2020 (а.с.16) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зіст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Отже, судом встановлено, що сторони у справі уклали кредитний договір №11200749688, за умовами якого позивач здійснив перерахування суми кредиту у розмірі 8\~000 грн. на користь продавця в рахунок оплати товару. Факт оплати товару підтверджується товарним чеком та квитанцією, з чого випливає, що ТОВ «Сучасний Факторинг» виконало зобов`язання за вказаним договором. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач не здійснював платежів на погашення заборгованості за кредитом, і тому її сума становить 8\~000 грн .та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у сумі 3 200 грн. суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно доч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1-3), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до п. 3.7 кредитного договору, плата за користування кредитом складається, у тому числі, з щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 5% від суми кредиту. Суд звертає увагу на те, що позивач не надав доказів наявності додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з управлінням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена щомісячна комісія, їх переліку та докази їх погодження ТОВ «Сучасний Факторинг» зі споживачем при укладенні даного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемними згідно з ч.1, 2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у сумі 3\~200 грн. слід відмовити. Виходячи з наведеного вище, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~730,29 грн. пропорційно до суми задоволених вимог. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку. Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025 (а.с. 7-9); копію акту №320 прийому-передачі наданих послуг від 25.07.2025 (а.с.11); копію платіжної інструкції в національній валюті №728030 від 28.07.2025 (а.с.18). В п.4.3 договору про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025 сторони погодили, що гонорар визначається в додатках до цього договору. В акті прийому-передачі наданих послуг 320 прийому-передачі наданих послуг від 25.07.2025, який є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги №20/06-СФ від 20.06.2025, сторони погодили, що вартість послуг адвоката становить 6 500 грн. Факт сплати позивачем вказаної суми підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті №728030 від 28.07.2025. Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4\~642,86 грн. пропорційно до суми задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial