Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі-\~відповідач)\~про виділення\~частки із\~житлового будинку,\~який перебуває\~у спільній\~частковій власності, в якому вказує, що за договором дарування він набув право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Іншим співвласником житлового будинку є [PERSON] , в розмірі 1/2 частки, однак право власності на 1/2 частку вона не зареєстрована, що підтверджується інформаційною довідкою. Позивачу відомо, що відповідач проживає та зареєстрована у іншій частині вказаного будинку. Позивач має намір виділити свою частку житлового будинку в натурі, однак позбавлений можливості це зробити, з підстав викладених вище та також існує невідповідність у реєстрації частки за іншим співвласником. За вказаних обставин позивач має право на виділ належної йому частки в житловому будинку. Незважаючи на те, що житловий будинок перебуває у спільній частковій власності, він фактично поділений на дві окремі блоковані частини, з окремими входами до них, що підтверджується також і технічним паспортом на житловий будинок. Згідно до даного технічного паспорту житловий будинок розділений на дві окремі квартири, які мають приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6 та 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, тобто наявна різна нумерація розділених частин будинку. З плану будинку вбачається, що частини будинку з різною нумерацією розділені між собою на квартири та спільного проходу не мають. Саме частина будинку з номерами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, належить позивачу та знаходиться у його користуванні. Також, в користуванні позивача знаходиться два сарая, погріб та гараж, позначені на плані літерами Б, Д, Г та Є, що підтверджується схемою розташування будівель та споруд, що міститься в технічному паспорті та Витягом з ДЗК, в якому відображено схему земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, з розміщеними на ній господарськими будівлями та частиною будинку. Тому житловий будинок тільки формально перебуває у спільній частковій власності. Однак, позивач позбавлений можливості укладати угоду про поділ житлового будинку, так як право власності на іншу частину будинку не зареєстроване. На підставі вищевикладеного, позивач просить поділити житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , виділивши в натурі йому блоковану 1/2 частину житлового будинку, а саме: приміщення 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 коридор, 1-4- кімната, 1-5 кімната, сарай «Б», погріб «Д», сарай «Г», гараж «Є», вбиральня «Ж», колодязь № 1, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить рахувати правильною адресу спірного житлового будинку - [ADDRESS] . Судові витрати просить віднести на рахунок позивача, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Згідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судові повістки, направлені на зареєстроване місце проживання відповідача, повернулись на адресу суду з відміткою «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до Судових викликів № 288/706/25/16782/25 від 08 жовтня 2025 року та № 288/706/25/17621/25 від 22 жовтня 2025 року розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] повідомлена про судові засідання, які відбудуться 22 жовтня 2025 року о 10.00 годині та 03 листопада 2025 року о 11.00 годині. Частиною 11 статті 128 ЦПК України, визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, \~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з участю сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але без їх участі, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно до Договору дарування посвідчений 19 вересня 1987 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар належну [PERSON] 1/2 ідеальну частку жилого будинку з належними до цієї частки господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Договір дарування зареєстровано в реєстрі за № 1193. /а.с. 4-5/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 04 лютого 2022 року Корнинською селищною радою Попільнянського району, Житомирської області, актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна та про право власності, а саме: право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . Вид спільної власності: спільна часткова. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: прибудова А-1, прибудова а, сарай Б, сарай В, сарай Г, погріб-Д, гараж-Є, вбиральня Ж, колодязь -1. /а.с. 6/ Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 08 квітня 2025 року, актуальна інформація про об`єкт речових прав та про речове право, а саме: тип об`єкта: житловий будинок, адреса: [ADDRESS] , тип речового права: право власності, розмір частки: 1/2, виді спільної власності: спільна часткова, власник: [PERSON] . /а.с. 7/ Згідно до Технічного паспорту будинку садибного типу, виготовленого 25 січня 2022 року ФОП [PERSON] , замовником технічної інвентаризації на будинок за адресою: [ADDRESS] , вказаний [PERSON] . В даному паспорті міститься схема розташування будівель і споруд, план будинку садибного типу літера «А» та експлуатація приміщень будинку садибного типу. /а.с. 8-9/ Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 31 січня 2025 року, земельна ділянка з кадастровим номером 1824755100:01:004:0034 знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вид цільового призначення земельної ділянки: 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Площа земельної ділянки 0,1500 гектарів. Дата державної реєстрації обмеження 26.01.2025 року. /а.с. 10-15/ В судовому засіданні оглянуто копію наявних матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які надані КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради. /а.с. 76-118/ Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить поділити житловий будинок, який належить йому на праві спільної часткової власності, виділивши йому частину будинку, яка перебуває у його користуванні, так як будинок розділений на дві квартири, спільного проходу не мають, вказана частина є відокремленою та фактично розділена на дві окремі блоковані частини, а можливість добровільного розподілу будинку між співвласниками відсутня, так як власник іншої частини будинку право власності на вказану частку не зареєструвала. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Стаття 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач позбавлений можливості добровільно розділити майно з іншим співвласником спільного майна та виділити у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статтями 364, 367 ЦК України, а тому позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 152 ЖК України врегульовано, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). \~ \~ \~ \~Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. \~ \~ \~ \~В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Позивач має право на виділ в натурі йому частки із майна, співвласником якого він являється, ним надано докази на підтвердження існування технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в розмірі, що відповідає розміру його частки, так як будинок розділений, а частина позивача є відокремленою і фактично перебуває у його користуванні. Згідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права позивача, як співвласника. За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представник позивача просив судові витрати віднести на рахунок позивача, тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved