Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

28.07.2025 [PERSON] (далі - заявник) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про оголошення померлим її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , солдата стрільця [INFO] військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] в населеному пункті Максимільянівка Покровського району Донецької області, під час виконання обов`язків військової служби, а саме виконання бойових завдань, щодо забезпечення національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил Російської Федерації на території України. Заявниця просить вважати датою смерті [PERSON] [INFO] , а місцем смерті - с. Максимільянівка Покровський район Донецька область. Оголошення [PERSON] померлим є необхідним заявниці для реалізації її законних прав та інтересів. Заявниця у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона просила задовольнити вимоги заяви. Представник Міністерства оборони України (далі - МОУ) в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення на заяву [PERSON] , у яких просив суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення. У письмових поясненнях представник зазначив, що у МОУ відсутній спір із заявницею. Просив залучити до участі у справі як заінтересованих осіб військові частини [NUMBER] та [NUMBER] , у яких проходив військову службу військовослужбовець [PERSON] , оскільки рішення суду може вплинути на права та обов`язки цих військових частин. Представники Дарницького районного у м. Києві відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просив виключити Управління з числа заінтересованих осіб, оскільки рішення суду у справі не вплине на його права та обов`язки. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Відомості про батька - [PERSON] (записаний зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України). Відомості про матір - [PERSON] , яка, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 20.08.2022 № 00053125514, є громадянкою Російської Федерації (а.с. 117-118). Судом встановлено, що 23.04.2024 Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 401 (а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Дарницьким відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 155 (а.с. 11). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 та який діє на даний час. 24.08.2024 чоловіка заявниці - [PERSON] , [INFO] , було зараховано до списків особового складу та з цього дня він приступив до виконання службових обов`язків на посаді стрільця [INFO] військової частини [NUMBER] (а.с. 97). 25.09.2024 [PERSON] зник безвісти. За фактом зникнення безвісти [PERSON] за заявою [PERSON] було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 01.10.2024 за № 12024100020004063 за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 154). Згідно з відповіддю Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.09.2025, на цей час кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування. Досудове слідство проводиться СВ Покровського ГУП ГУНП в Донецькій області. Скеровано запити до Національного інформаційного бюро Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», постійно здійснюються моніторинг електронно-інформаційних систем НПУ щодо виявлення військовослужбовця [PERSON] в інших підрозділах НПУ або лікувальних закладах. На цей час, місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Інформації про спів-падіння ДНК-профілів на даний час не надходило (а.с.152-153). Наказом командира в/ч [NUMBER] № 459 від 25.09.2024 було призначено службове розслідування за фактом отримання бойового травмування несумісного з життям (загибелі) [PERSON] (а.с. 92-93) Відповідно до пункту 5 Акту службового розслідування від 22.10.2024 за фактом отримання бойового травмування несумісного з життям (загибелі) [PERSON] , комісія прийшла висновку, що, виходячи з обставин та фактів, можна вважати, що стрілець [INFO] військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , отримав бойове травмування несумісне з життям, під час зачистки будинку [INFO] у населеному пункті Максимільянівка Покровського району Донецької області (а.с. 98-105). Факт отримання бойового травмування несумісного з життям підтверджується: рапортом тимчасово виконуючого обов`язки командира стрілецької роти військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] , бойовим донесенням командира стрілецької роти військової частини [NUMBER] , витягом з Журналу бойових дій військової частини [NUMBER] , поясненнями свідка солдата [PERSON] , поясненням свідка солдата [PERSON] . На підставі викладеного встановлено відсутність ознак будь-якого правопорушення законодавства України. Службовим розслідуванням встановлено, що солдат [PERSON] дотримувався правил застосування засобів захисту в умовах бойових дій. При виконанні бойового завдання солдат [PERSON] не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Оскільки тіло загиблого солдата [PERSON] станом на 22.10.2024 перебуває у населеному пункті Максимільянівка Покровського району Донецької області і, через постійний ворожий обстріл, немає можливості його евакуювати, вважати таким, що зник безвісти. Відповідно до копії витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] № 168 від 22.10.2024, службове розслідування, призначене наказом командира військової частини [NUMBER] від 25.09.2024 № 459, слід вважати завершеним. Військовослужбовця [PERSON] вважати зниклим безвісти під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності та недоторканості України (а.с. 106-108). Згідно з відповіддю Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконного позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 08.08.2025, в обліку Об`єднаного центру відомості стосовно військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с. 68). За відомостями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві громадянин [PERSON] , [INFO] , на обліку в Головному управлінні не перебуває (а.с 70). Із відповіді Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 18.09.2025, вбачається, що інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста щодо [PERSON] , [INFO] , до НІБ не надходила (а.с. 172-173). [PERSON] , з метою отримання свідоцтва про смерть чоловіка, зверталась до Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, однак отримала відмову від 23.04.2025, обґрунтовану тим, що свідоцтво про смерть видається на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи чи оголошення її померлою. Чинний Цивільний процесуальний кодексу України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України). Заявниця для захисту своїх прав звернулася до суду з заявою про оголошення особи померлою. Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 вказала на те, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. (п.62). Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. (п.96). Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. (п.97). Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. (п.98). Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. (п.99). Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), село Максимільянівка розташоване на території Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області та з 17.01.2025 року вся територія Мар`їнської міської громади визнана тимчасово окупованою. Згідно з Наказом, місто Мар`їнка, а також села Антонівка, Георгіївка, Єлизаветівка, Іллінка, Катеринівка, Костянтинівка, Максимільянівка, Побєда та Романівка офіційно окуповані з 17.01.2025. Отже, загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню, суд вважає те, що станом на день розгляду справи територія с. Максимільянівка Покровського району Донецької області є тимчасово окупованою, і ця територія входить до затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Також судом враховано, що заявниця звернулась до суду із заявою 28.07.2025 року, тож на момент звернення заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини 2 статті 46 ЦК України, а тому з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у вищевказаних постановах, суд зазначає, що заява про оголошення особи померлою подана у відповідності до строків, що визначені чинним законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. При ухваленні рішення суд враховує відомості, що зазначені в Акті службового розслідування, зокрема, що стрілець [INFO] військової частини [NUMBER] - солдат [PERSON] , [INFO] , отримав бойове травмування несумісне з життям під час зачистки будинку [INFO] у населеному пункті Максимільянівка Покровського району Донецької області. У зазначеному Акті вказано, що тіло загиблого солдата [PERSON] станом на 22.10.2024 перебуває в населеному пункті Максимільянівка Покровського району Донецької області і через постійний ворожий обстріл, немає можливості його евакуювати. Відтак, зібрані у справі докази дають підстави дійти висновку його загибель [PERSON] [INFO] в населеному пункті Максимільянівка Покровського району Донецької області, під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини у складі військової частини [NUMBER] . Враховуючи викладене, оцінивши наведені заявницею докази та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, суд вважає наявними підстави для висновку про існування між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку. Заявниця звернулася до суду з метою реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] органом реєстрації актів цивільного стану та на оформлення належних соціальних виплат. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявницею, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Оскільки, матеріали справи дають можливість встановити день вірогідної смерті [PERSON] , [INFO] , його слід оголосити померлим з [INFO] . Ураховуючи викладене, на підставі ст. 46 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved