Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», звернулося до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 1/3260705 від 26.04.2018 в розмірі 24 280,18 грн; судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.04.2018 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем укладений кредитний договір №1/3260705. Відповідно до п. 1.1. договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 31 380 грн. строком з 26.04.2018 до 25.04.2023. Відповідно до підпунктів 1.3.1-1.3.2 п.1.3 Договору, за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду, в розмірі 15.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.30% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. 23.01.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №3-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/3260705 від 26.04.2018. 26.01.2023 до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №3-2023 від 23.01.2023 до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». 08.06.2023 ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» направило [PERSON] лист-пропозицію, де повідомило, що воно стало новим кредитором за її кредитним договором, та запропонувало розглянути пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором № 1/3260705 від 26.04.2018 шляхом погашення частини боргу (дисконт 50%), а саме оплата 12 140,09. В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 13.09.2024 у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором №1/3260705 від 26.04.2018 у розмірі 24 280,18 грн, яка складається з: строкової заборгованості - 1 918,69 грн.; простроченої заборгованості - 8 375,90 грн.; нарахованих відсотків - 2 199 грн.; прострочених відсотків - 1 682,23 грн.; комісії - 721,74 грн.; простроченої комісії - 9 382,62 грн. Ухвалою Першотравневого міського суду Дніпропетровської області від 04.10.2024 справу передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Позивач копію ухвали отримав 18.12.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Відповідач копію ухвали суду не отримав, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було. Таким чином, суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 26.04.2018 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір № 1/3260705, за умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» надає позичальнику кредит в сумі 31 380 грн, строком на 60 місяці з 26.04.2018 до 25.04.2023, зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 15% річних і комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30% від суми кредиту. Відповідачем підписано також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту 23.01.2023 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено договір про відступлення права вимоги № 3-2023, за умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» передає ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» права вимоги до боржників, а ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» набуває права вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитними договорами та сплачує АТ «Креді Агріколь Банк» за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Згідно реєстру прав вимоги № 1 додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 3-2023 від 26.01.2023, до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги, в тому числі і до №181 [PERSON] , кредитний договір № 1/3260705 від 26.04.2018. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Глобал Спліт» набуло право грошової вимоги до відповідача. 26.01.2023 на адресу [PERSON] направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором № 3-2023 від 26.04.2018. 08.06.2023 ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на адресу [PERSON] направлено лист-пропозицію щодо погашення частини боргу (дисконт 50%), а саме 12 140,09 грн. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача станом на 26.01.2023 становить 24 280,18 грн, в тому числі: 1 918,69 грн строкова заборгованість; 8 375,9 грн прострочена заборгованість; 2 199 грн нараховані відсотки; 1 682,23 грн прострочені відсотки; 721,74 грн комісія; 9 382,62 грн прострочена комісія. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу, при цьому відповідач свої зобов`язання за довгором не виконав належним чином, допустив прострочення в сплаті чергових платежі по тілу кредиту та відсоткам. Таким чином, відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується довідкою - розрахунком суми заборгованості по договору. При цьому відповідач не оспорив надані позивачем розрахунки заборгованості та не подав до суду доказів погашення заборгованості. З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1/3260705 від 26.01.2023, підлягають частковому задоволенню у розмірі - 14 175,82 грн, яка складається з: строкової заборгованості - 1 918,69 грн; простроченої заборгованості - 8 375,90 грн; нарахованих відсотків - 2 199 грн; прострочених відсотків - 1 682,23 грн. Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідача станом на 26.01.2023 включено заборгованість за комісією, яка складається із: 721,74 грн - нарахована комісія; 9 382,62 грн - прострочена комісія. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Пунктом 1.3.2 кредитного договору № 1/3260705 від 26.04.2018 встановлено, що комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно становить 2.30 % від суми кредиту. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.3.2 кредитного договору, укладеного між відповідачем та АТ «Креді Агріколь Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2.30 %, є нікчемним. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Відповідно частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не спростовано факт неналежного виконання ним зобов`язань за кредитним договором і наявності заборгованості, то суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 14 175,82 гривень. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, пропоруійно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 414,44 грн, що становить 58,39% від розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial