Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Крет Юлію Михайлівну звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перша тернопільська державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею право власності на 3/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлої сестри [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за нею право власності на 3/5 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . 04.11.2025 представником позивача подано суду позовну заяву в новій редакції, в якій остання просить визнати за позивачкою право власності на 1/10 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що є спадкоємцем після померлих матері [PERSON] та сестри [PERSON] . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцям. У зв`язку із цим, позивач просить визнати за нею право власності на 1/10 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 20.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі №607/11528/25. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 19.09.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 13.10.2025 постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] , що відображено в протоколі судового засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подавши суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просила суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Представник третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 27.02.2008 Скоморохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №16. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82186352 від 13.08.2025 року. Спадкоємцями є чоловік померлої [PERSON] , 1936 р.н. та дочка померлої [PERSON] , 1966 р.н. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка №758 від 18.09.2025 видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Таким чином, належну [PERSON] 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , в рівних частках успадкували чоловік померлої [PERSON] та дочка померлої [PERSON] , а саме по 1/10 частці кожен. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №53. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, окрім іншого майна, з 3/10 часток житлового будинку [ADDRESS] (1/5 частка належна йому, як члену колгоспного двору та 1/10 частка успадкована після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] ). За життя, померлим [INFO] на випадок смерті було складено заповіт, посвідчений старостою сіл Скоморохи, Смолянка, Прошова і Теофілівка Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Прус І.С. за реєстровим № 5/1, відповідно до якого, [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті заповів [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії спадкової справи №14/2019 заведеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. до майна померлого [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою за заявою дочки померлого [PERSON] від 26.09.2019 про прийняття спадщини за заповітом. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку згідно статті 1241 ЦК України немає. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. №84/02-31 від 15.07.2020, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. [INFO] померла сестра позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.02.2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №412. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] (1/5 частка належна їй, як члену колгоспного двору та 3/10 частки успадковані після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ). Як вбачається із копії спадкової справи №391/2022 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Утинською З.З. до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої на запит суду, спадкова справа заведена за заявою сестри померлої [PERSON] від 02.06.2022 за №756 про прийняття спадщини за законом. Заповіту [PERSON] , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69101403, не складала. Позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Утинської З.З. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Утинської З.З. №261/02-31 від 14.02.2025, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 20.12.2021 за № 87, згідно даних книги №2 за 1991 -1995 роки погосподарського обліку [ADDRESS] , станом на [INFO] житловий будинок належав - [PERSON] , який помер [INFO] . У колгоспному дворі за даною адресою станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , 1936 р.н.; дружина - [PERSON] , 1939 р.н., яка померла [INFO] ; дочка - [PERSON] , 1965 р.н.; дочка - [PERSON] , 1966 р.н.; внучка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 18 вересня 2024 року за № 986 станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 30 листопада 1990 року на підставі рішення виконкому № 59 від 30 листопада 1990 року та записано 30 листопада 1990 року в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 30. 23.09.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 46,3 кв.м., житлова 38,1 кв.м. Як вбачається із інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 24.09.2024 за №1008 по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , рахується за головою колгоспного двору [PERSON] . Дозвільні документи на будівництво незавершеної будівництвом прибудови з підвалом літ «А1» готовністю 46% замовником не надано. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1939 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного їй майна - 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті прийняли чоловік [PERSON] , 1936 р.н. та дочка померлої [PERSON] , 1966 р.н. Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка №758 від 18.09.2025 видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/10 частині житлового будинку, кожен. Щодо порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , Судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, яким, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] він заповів [PERSON] , остання спадщину прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, а тому вона успадкувала належні померлому 3/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (1/5 частка належна йому, як члену колгоспного двору та 1/10 успадкована після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] ). Отже, Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] , їй, з врахуванням власної та успадкованої після батька частки, належали 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] (1/5 частка належна їй, як члену колгоспного двору та 3/10 успадкована після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ). Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] , та спадщину після смерті останньої прийняла, як спадкоємець за законом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного їй, як члену колгоспного двору майна 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті прийняла сестра [PERSON] , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, успадкувавши належну спадкодавцеві частку житлового будинку. Таким чином, загальна частка успадкованої [PERSON] частини житлового будинку [ADDRESS] , складає: 1/10 частка після смерті матері [PERSON] та 1/2 частка після смерті сестри [PERSON] . За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що позивач просить визнати за нею право власності на 1/10 частки житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Разом з тим, на підставі наявних у справі документів судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] містить самочинні добудови, а саме прибудову з підвалом літ «А1» готовністю 46%, що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна за №1008 від 24.09.2024, виданою Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/10 частки житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та права власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , за винятком самочинно побудованих споруд - прибудову з підвалом літ «А1» готовністю 46%.

Outcome: partial