Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] через свого представника звернулася з позовом до Державної судової адміністрації України та Департаменту патрульної поліції про звільнення з-під арешту майна її загиблого сина [PERSON] , мотивуючи тим, що її син загинув [INFO] під час виконання бойового завдання. Після його смерті відкрилася спадщину на майнові права та фінансові активи. В процесі підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Ковельського районного округу виявлена інформація щодо арешту рухомого і нерухомого майна спадкодавця в межах виконавчого провадження №68576326, де стягувачем виступає Ковельський міськрайонний суд Волинської області на підставі постанови суду від 28.12.2021 у справі №159/6808/21 про стягнення 454,00 грн судового збору, а також у виконавчому провадженні №67552794, де стягувачем виступає Управління патрульної поліції у Волинській області на підставі постанови від 27.08.2021 про стягнення штрафу у справі про адміністративне правопорушення в розмірі 1700,00 грн. У зв`язку зі смертю сина, виконавчі провадження закінчені. Покликаючись на положення статей 1216-1218 ЦК України, статтю 40, частину першу статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», практику Верховного Суду, викладену у постанові ВП ВС від 08.11.2019 у справі №643/3614/17 та у постанові від 03.05.2023 у справі №463/3251/22, позивач просила: - припинити арешт, накладений постановою Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.11.2022 на усе рухоме майно боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження №68576326 (запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 07.11.2022 за №30133145), - припинити арешт, накладений постановою Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.11.2022 на усе нерухоме майно боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження №67552794 (запис в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна від 08.11.2022 за №48367253). Суд ухвалою від 04.09.2025 після виконання позивачем вимог ухвали від 26.08.2025 про залишення позову без руху, відкрив провадження, визначив проводити розгляд на підставі ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку загального позовного провадження. Представник Департаменту патрульної поліції Любохинець І.С. у відзиві (а.с.53) проти задоволення заперечив, посилаючись на те, що підставою для відкриття виконавчого провадження №67552794, в рамках якого державним виконавцем прийняте рішення про арешт майна боржника [PERSON] , слугувала постанова серії ЕГА №399812 від 27.08.2021 про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст.183 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. В порядку ст.307 КУпАП у зв`язку із несплатою штрафу постанова серії ЕГА №399812 від 27.08.2021 пред`явлена до виконання на суму подвійного розміру штрафу 1700 грн. На думку представника відповідача лише після сплати штрафу спадкоємцями може бути припинено обтяження майна боржника. Представник позивача адвокат Колєснік Н.В. у відповіді на відзив (а.с.62) не погодилася з позицією відповідача, вважає, що обов`язок сплати адміністративного штрафу є особистим зобов`язанням боржника і після його смерті не входить до складу спадщини. Крім того, просила врахувати приписи ст.302 КУпАП, в силу яких за наявності обставин, передбачених у пунктах 5,6,9 статті 247 КУпАП, орган, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє виконання. Від Державної судової адміністрації відзив на позов не поданий. Ухвалою від 01.10.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] , її представник [PERSON] позов підтримали, надали суду квитанції про сплату позивачем 1700 грн штрафу на користь ДПП та 454,00 грн судового збору на користь ДСА. Належним чином повідомлені представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися. Перевіривши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Датою проголошення судового рішення є 05.11.2025. Позов належить задовольнити з таких мотивів. Суд встановив, що позивач є матір`ю [PERSON] , який загинув [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.09.1985, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] а.с.9,12). Приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №74157351 (витяг із Спадкового реєстру №81395493 від 03.06.2025 а.с.13) Листом від 18.08.2025 приватний нотаріус Кушнерук А.Ю. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на грошові вклади з нарахованими відсотками та відповідними компенсаціями, що знаходяться на збереженні в установі АТ КБ «ПриватБанк» після смерті [PERSON] у зв`язку із наявністю в Державних реєстрах інформації про арешт майна боржника (а.с.14). За даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна (витяг №98856076 від 21.08.2025) 07.11.2022 за №30133145 державним виконавцем Ковельського ВДВС на підставі постанови про арешт майна №68576326 від 07.11.2022 зареєстровано обтяження у виді арешту рухомого майна, об`єкт обтяження все майно. Розмір основного зобов`язання 642,40 грн (а.с.15). Обтяження застосоване державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №68576326 щодо примусового виконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2021 у справі 159/6808/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, пред`явленої до виконання 28.12.2021 в частині стягнення судового збору в розмірі 454,00 грн (а.с.79). Згідно з Інформацією про виконавче провадження, ВП №68576326 було відкрите 09.02.2022. З урахування виконавчого збору в розмірі 45,40 грн, витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 143 грн, загальна сума звернення стягнення визначена в розмірі 642,40 грн. 07.11.2022 винесена постанова про арешт майна боржника. Того ж дня виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника майна. Сума заборгованості складає 454,00 грн (а.с.77). Позивач сплатив зазначений судовий збір 28.10.2025 (квитанція № 2.375030707.1). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (витяг №440428988 від 21.08.2025) державним виконавцем Ковельського ВДВС 08.11.2022 на підставі постанови про арешт майна №67552794 від 07.11.2022 встановлено обмеження у виді арешту майна [PERSON] , номер запису про обтяження 48367253 (а.с.16). Виконавче провадження №67552794 відкрито з метою примусового виконання постанови №409459 виданої 27.08.2021 стягувачем Патрульною поліцією у Волинській області на суму 1700 грн. Згідно з Інформацією про виконавче провадження, ВП №67552794 відкрите Ковельським ВДВС 17.11.2021. Постанова про арешт винесена 22.11.2021. Виконавчий документ повернутий стягувачу постановою від 07.11.2022 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» через відсутність у боржника майна. Сума заборгованості складає 1700 грн (а.с.69). Позивач сплатила зазначений штраф згідно з квитанцією від 28.10.2025 (квитанція № 2.375015913.1). В обох випадках при повернення виконавчих документів стягувачам арешт з майна боржника не скасований. Листом від 14.07.2025 Ковельський ВДВС повідомив позивача про її право звернутися в порядку ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» з вимогою про скасування арешту з майна померлого сина. Відтак, підставою для звернення позивача із позовом є неможливість реалізації право на спадкування при наявності накладеного державним виконавцем арешту на майно спадкодавця. Відповідно до статей 1216,\~1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте,\~відповідно до\~норм статті 1219\~ЦК України обов`язки зі сплати накладеного на загиблого [PERSON] штрафу за вчинення ним адміністративного правопорушення та судового збору не входять до складу спадщини, оскільки нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а тому не можуть бути покладені на позивача як на спадкоємця. Позивач в силу статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. Визначені у державних реєстрах обмеження щодо спадкового майна є втручанням у право особи в повному обсязі набути і реалізувати право власності. Згідно із частиною першою статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до статті\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до частин першої, другої статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19\~ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Згідно зі ст.\~56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: прийняття постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; прийняття постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У частині першій статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 в справі №203/3435/21 зазначено, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Разом з тим, як зазначав Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 03.05.2022 у справі № 711/3591/21, від 29.06.2023 у справі № 208/9810/21, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16 , відповідачем у справах про зняття арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, є боржник або особа, в чиїх інтересах провадилось стягнення та накладено арешт, тобто стягувач . Таким чином, враховуючи те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який загинув, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, а також сплату позивачем платежів на користь стягувачів, суд вважає необхідним арешт, накладений в рамках обох виконавчих проваджень скасувати. Судові витрати у справі залишаються за позивачем.

Outcome: approved