Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

25.09.2025 в системі Електронний суд ЄСІТС судом отримано позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором розміром 28400,00 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 06.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 3278982 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно - комунікаційній системі товариства. На підставі кредитного договору ТОВ «МІЛОАН» надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки, визначені договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 3278982. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 3278982. Оскільки заборгованість за договором відповідачем не погашена, проценти за користування кредитними коштами нею не сплачені, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3278982 від 06.01.2022 станом на день формування позовної заяви становить 28400,00 грн., із яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку) - 0,00 грн.; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 1900,00 грн.; інфляційні збитки - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 0,00 грн. За таких обставин, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором № 3278982 від 06.01.2022 у розмірі 28340,00 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн і витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Судом проведені такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 26.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Копію ухвали від 26.09.2025 разом із копіями позовної заяви з додатками було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою його фактичного проживання (реєстрації), однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 81). Крім того, в якості додаткового заходу, копію ухвали від 26.09.2025 разом із копіями позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на його електронну пошту, яка зазначена в матеріалах справи - olegtolkacev@gmail.com, та доставлена до електронної скриньки 26.09.2025, шо підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 72). Верховний Суд в постанові від 28.06.2023 у справі № 757/48467/21 вказав, що суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Відповідач добровільно повідомив товариству адресу електронної пошти, а тому суд комунікує з відповідачем за допомогою усіх можливих та доступних засобів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів - 08.10.2025. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не надано. 28.10.2025 суд завершив розгляд справи та перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для складання його повного тексту до 04.11.2025. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом установлено, що 06.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3278982 (індивідуальна частина), відповідно до якого Товариство надало позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 10000,00 грн, строком на 30 днів з 06.01.2022 (строк кредитування), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін (дата платежу) 05.02.2022, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та умовах та строки, визначені Договором (п. 1.1-1.4 Договору) (а.с. 28-32). Згідно п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту: 1900 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п. 1.7 Договору). Згідно п. 6.1-6.2 Договору, укладення цього Договору здійснюється в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Підписання даного договору відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього договору. Також до договору додано графік платежів за договором про споживчий кредит № 3278982 від 06.01.2022, паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту як додатки до кредитного договору (а.с. 45, 46). До договору про споживчий кредит також додано Заяву [PERSON] на отримання кредиту № 3278982 від 06.01.2022 та довідку про ідентифікацію особи (а.с. 47, 53). ТОВ «МІЛОАН» виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти згідно Договору № 3278982 від 06.01.2022 в сумі 10000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 05.03.2025 (а.с. 54). 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір факторингу № 26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату права вимоги до боржників, а фактор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приймає право вимоги до боржників, що належить клієнту ТОВ «МІЛОАН», і стає новим кредитором за договором про споживчий кредит, в тому числі і за Договором № 3278982 від 06.01.2022 (а.с. 10-15). На виконання Договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «МІЛОАН» складено Акти прийому-передачі Реєстру Боржників (для друку та в електронному вигляді) (а.с. 21, 22). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 26.07.2024 до Договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 3278982 від 06.01.2022 у сумі 28400 грн, із яких: 10000 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 16500 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1900 грн - заборгованість по комісії за надання кредиту (а.с. 23-25, 26). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту станом на 29.08.2025, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за Договором № 3278982 від 06.01.2022 у загальному розмірі 28400 грн, яка складається із: - 10000 грн заборгованість по тілу кредиту, - 16500 грн заборгованість за відсотками, - 1900 грн заборгованість за комісією (а.с. 9). Крім того, суду було надано звіт про щоденні нарахування та погашення, відповідно до якого загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит 3278982 від 06.01.2022 становить 28400 грн (а.с. 55). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом». Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять і відповідач не надав. Ураховуючи те, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за Договором № 3278982 від 06.01.2022 у розмірі 28400,00 грн, при цьому позивач на підставі Договору факторингу набув право грошової вимоги до боржника, тому з відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» необхідно стягнути заборгованість за Договором № 3278982 від 06.01.2022, розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростовано. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведений розрахунок не спростовано, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 13000 грн позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.072024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; прас-лист із зазначенням виду та вартості послуг; Заявку на надання юридичної допомоги № 809 від 01.08.2025; Витяг з Акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року у загальному розмірі 13000,00 грн, а саме: надання усної консультації з вивченням документів - кількістю 2 год, вартістю 4000 грн, складання позовної заяви - кількістю 3 год, вартістю 9000 грн (а.с. 38-44). Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З огляду на умови договору про надання правової допомоги, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що витрати на правову допомогу в сумі 13000 гривень є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи. Від відповідача не надходило заперечень проти розміру судових витрат на правову допомогу та клопотання про їх зменшення. Враховуючи викладене суд вважає, що понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн підлягають відшкодуванню відповідачем. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 422,20 грн (а.с. 2). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved