Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, які заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 10.07.2023 року близько 23год. 45хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz C 250», н/з [NUMBER] за адресою: м. Одеса по вул. Сахарова кут з вул. Заболотного, буд. 24, під час повороту ліворуч, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення із т/з «Toyota Prius», д/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку на зелений сигнал світлофору, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив п. 16.6 «Правил дорожнього руху». Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/12565/23 від 11.08.2023 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. В результаті зазначеної дорожньо транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Toyota Prius», д/н [NUMBER] , яким керувала та власником якого є [PERSON] . Цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota Prius», д/н [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № ЕР-214234097 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за програмою легке КАСКО, із визначенням страхового ліміту 160000,00 грн. шкоду, заподіяну майну потерпілих (на одного потерпілого), але в будь-якому випадку не більше ліміту, вказаного в полісі винуватця ДТП. У визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивачка звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування із доданням всіх необхідних документів, після чого страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страхової відповідальності на суму 160000,00 грн. Проте, сплаченого страхового відшкодування фактично не вистачає для покриття в повному обсязі завданих матеріальних збитків [PERSON] . Згідно Висновку експерта № 174-23 експертно транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Toyota Prius V, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Prius V, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 11.07.2023 року, визначається рівною 392264,44 грн. Таким чином, відповідач [PERSON] , повинен відшкодувати позивачці [PERSON] різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди (392264,44 грн.) та страховою виплатою (160000,00 грн.), що складає 237264,44 грн. Враховуючи той факт, що дорожньо-транспортна пригода, відбулась з вини відповідача, [PERSON] зазначає, що їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10000,00 грн. Позивачка зазначає, що моральна шкода виразилася у сильних душевних стражданнях, повя`заних із вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 237264,44 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 5000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. та сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 2472,65 грн. Суд констатує, що представником відповідача [PERSON] [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що відповідно до калькуляції, наданої до висновку, вважає, що вартість деталей та запчастин є завищеною, що в результаті привело до завищення вартості відновлювального ремонту. Сума моральної шкоди також підлягає зменшенню, оскільки, така не доведена жодним належним доказом. Відповідачем не визнається Висновок експерта № 174-23 від 07.09.2023 року, та такий вважає за необхідним провести судову автотоварознавчу ексепртизу, у зв`язку із чим у відзиві стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи. Так, представником позивачки [PERSON] [PERSON] було подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій вказує на те, що лише одне зазначення стороною відповідача, що вартість деталей та запчастин є завищеними, відповідно до калькуляції, наданої до висновку експерта не свідчить про таке завищення. Із таким доводом сторона позивача не погоджується, оскільки його жодним чином не мотивували та не надали відповідні докази. Експерт калькуляцію вартості відновлювальних робіт робив у висновку, у якому підтвердив, що він попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта. Спричинена моральна шкода [PERSON] відбулась, у зв`язку із тим, що після пошкодження належного їй транспортного засобу з вини відповідача, вона тривалий час не могла користуватись таким, що тягло за собою відповідні незручності, задля подолання яких вживались додаткові зусилля. Це порушавало як її, так її членів сім`ї звичний ритм життя, та як наслідок цього, позивачка відчувала сильне психологічне-емоційне напруження, що дуже її пригнічувало. [PERSON] переживала сильні душевні страждання, пов`язані із вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась з вини відповідача. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 16.02.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. 17.03.2025 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси в рамках розгляду даної справи було призначено судову автотоварознавчу експертизу та провадження по справі було зупинено на час проведення експертизи. Згідно вказаної вище ухвали суду витрати по оплаті судової автотоварознавчої експертизи покладено на відповідача [PERSON] . У зв`язку із відмовою відповідача від здійснення оплати за проведення вказано експертизи, ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 року було поновлено провадження з розгляду даної справи. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивачки. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явились, сповіщались судом про час та місце розгляду справи. Суд констатує наступне, представник відповідача [PERSON] отримав судову повістку про виклик до суду на електронну пошту 09.10.2025 року 11:01:29, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа. Суд зазначає, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Вказаний висновок сформовано у постанові КЦС/ВС від 30.11.2022 року за результатами розгляду справи № 759/14068/19, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до норм ст.ст. 11, 629 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. По справі встановлено, 10.07.2023 року близько 23год. 45хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz C 250», н/з [NUMBER] за адресою: м. Одеса по вул. Сахарова кут з вул. Заболотного, буд. 24, під час повороту ліворуч, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення із т/з «Toyota Prius», д/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку на зелений сигнал світлофору, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Власником автомобіля марки «Toyota Prius», д/н [NUMBER] є гр. [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] від 30.03.2023 року. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.08.2023 року за результатами розгляду справи № 523/12565/23 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови. Цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Toyota Prius», д/н [NUMBER] була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу № ЕР-214234097 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за програмою легке КАСКО, із визначенням страхового ліміту 160000,00 грн. шкоду, заподіяну майну потерпілих (на одного потерпілого), але в будь-якому випадку не більше ліміту, вказаного в полісі винуватця ДТП, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вищевказаного документа. Даний факт також підтверджується загальнодоступними відкритими даними на офіційному веб сайті Моторного транспортного бюро України (МТСБУ) за посиланням: https://policy.mtsbu.ua/Search/ByRegNo?md=4406F9F631B3C62123381453D46699934E8BDFD80EAFCA793C6EDBF2863CBB995C306CEBE845B2FA6DEA1539D7FE76B77E5D16AD0B95DAC2509BAC32DF554554FF55E0810731B1CDFC207EDDFC09AB0F. Також, як встановлено судом, із відкритих даних на офіційному веб сайті Моторного транспортного бюро України (МТСБУ), на дату вчинення даної пригоди, [PERSON] не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (прим. суду - https://policy.mtsbu.ua/Search/ByRegNo?md=9A5724BA87437F0B092653E04F9A7F4AC771836811055BEDED9639F51DF931BDF3677DED20EC9778C4DAB8A90370B13AB6F3F109187B9868A123DCEB2CA8C69812BD2C907C48D9110FE530B9E5B22CE3), а також ним не була відшкодована заподіяна ним шкода потерпілій особі. Оскільки на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди автомобіль відповідача [PERSON] не було застраховано відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка звернулась до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування за програмою легке КАСКО. Після чого страховою компанією було сплачено позивачці страхове відшкодування у розмірі ліміту страхової відповідальності на суму 160000,00\~грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Платіжної інструкції № 359546 від 31.08.2023 року. Згідно Висновку експерта № 174-23 експертно транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Toyota Prius V, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Prius V, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 11.07.2023 року, визначається рівною 392264,44 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи Висновком експерта № 174-23 від 07.09.2023 року. Оцінюючи докази суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що на момент скоєння дорожньо транспортної пригоди автомобіль відповідача не був застрахований згідно вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту його порушеного права, а саме звернення з даними позовними вимогами безпосередньо до заподіювача шкоди. Згідно приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках несе винна особа, яка є власником автомобіля чи особа, яка керувала автомобілем із вини такої сталася дорожньо транспортна пригода. Згідно приписів ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не відшкодував позивачці заподіяні збитки у зв`язку із пошкодження належного їй автомобіля марки «Toyota Prius V», що стало підставою звернення останньої до суду за захистом свого порушеного права. Докази протилежного стороною відповідача до суду надано не було. Таким чином, відповідач [PERSON] , повинен відшкодувати позивачці [PERSON] різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди (392264,44 грн.) та страховою виплатою (160000,00 грн.), що складає 237264,44 грн. Щодо позовних вимог в частині витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 5000,00 грн., суд констатує наступе. В матеріалах справи наявний Висновок експерта № 174-23 експертно транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Toyota Prius V, реєстраційний номер [NUMBER] , який був складений судовим експертом Крутих Є.О. В матеріалах справи наявна Платіжна інструкція № 0.0.3176799606.1 від 01.09.2023 року з якої вбачається, що [PERSON] здійснила переказ грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. на рахунок [PERSON] . У зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд констатує наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивачки, що після пошкодження належного їй транспортного засобу з вини відповідача, вона тривалий час не могла користуватись таким, що тягло за собою відповідні незручності, задля подолання яких вживались додаткові зусилля. Це порушавало як її, так її членів сім`ї звичний ритм життя, та як наслідок цього, позивачка відчувала сильне психологічне-емоційне напруження, що дуже її пригнічувало. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які він зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 10000,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної у сумі 5000,00 грн. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON] слід тягнути на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 232264,44 грн., витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження у розмірі 5000,00 грн. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Зубрицьким О.О. (Ордер серія ВН № 1294017 від 24.11.2023 року). Підставою для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Зубрицьким О.О. був Договір про надання правової допомоги № 07/10/2023 від 07.10.2023, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Загалом професійної (правничої) допомоги у справі № 523/1977/24 надано на суму 10000,00 грн. Відповідно до Рахунку-фактури № 59 від 08.12.2023 року виконання умов договору про надання правової допомоги № 07/10/2023 від 07.10.2023 року 10000,00 грн. В матеріалах справи наявна Квитанція № 334612454460 від 12.12.2023 року з якої вбачається що [PERSON] сплатила [PERSON] 10000,00 грн. за виконання умов договору про надання правової допомоги № 07/10/2023 від 07.10.2023 року. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Досліджуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial