Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою. Заявник зазначає, що у комунальному закладі «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» з 27.09.2005 року перебуває підопічний [PERSON] , який має другу групу інвалідності з дитинства, вона встановлена безстроково. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року (справа № 173/2713/14) [PERSON] визнаний недієздатним. На час його перебування у КЗ «Верхньодніпровський ДБІ № 2» ДОР» обов`язки опікуна покладено на адміністрацію цього закладу. [PERSON] втратив батька та матір, інших близьких родичів він не має. До КЗ «Верхньодніпровський ДБІ №2» ДОР» звернувся [PERSON] , який виявив бажання здійснювати опіку над вихованцем закладу [PERSON] . За час їхнього знайомства, між ними склалися гарні відносини, [PERSON] часто відвідує [PERSON] , максимально допомагає та закриває потреби [PERSON] , також часто забирає його гостювати до себе додому. Між [PERSON] та [PERSON] , склалися близькі, майже сімейні стосунки, що дозволяють забезпечити належний рівень турботи, уваги та підтримки, необхідний для гармонійного розвитку та благополуччя хлопця. Просить звільнити адміністрацію закладу від обов`язків опікуна та призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . Провадження у справі відкрито 30.09.2025. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити. Крім того, додатково пояснив, що призначення [PERSON] опікуном сприятиме можливості останнього водити [PERSON] до лікарів. Заінтересована особа [PERSON] вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що у нього з [PERSON] склалися гарні відносини, спілкується більше 6 років. Навідує його постійно, бере до себе. Він має власне житло та фінансові можливості, щоб забезпечити належний рівень життя хлопця, його лікування. Зверталися до приватного лікаря для консультації щодо захворювань [PERSON] . Скоріш за все, буде забирати [PERSON] з інтернату в свою сім`ю. Заінтересована особа [PERSON] в суді пояснень не надав. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 27.09.2005 року перебуває у комунальному закладі «Верхньодніпровський дитячий будинок - інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується довідкою КЗ «Верхньодніпровський ДВІ № 2» ДОР» № 287/2 від 05.09.2023 року. Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ-ДНА-01 № 564476 від 15.05.2007 року він має другу групу інвалідності з дитинства, яка встановлена безстроково. Згідно виписки з історії хвороби №88 [PERSON] встановлено діагноз: Олігофренія. Розумова відсталість, обумовлена не уточненими причинами, в ступені не різко вираженої імбецильності. Основний тип олігофренічного дефекту F 71.0. Батьки [PERSON] померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року [PERSON] визнаний недієздатним. На час його перебування у КЗ «Верхньодніпровський ДБІ № 2» ДОР» обов`язки опікуна покладено на адміністрацію цього закладу. Згідно подання опікунської ради Верхньодніпровської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 28.05.2025 рада опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради вбачає можливим призначити [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] . КЗ «Верхньодніпровський ДБІ № 2» ДОР» надало письмову згоду від 02.10.2023 на зміну опікуна [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] . Також письмова згода на встановлення опіки над [PERSON] її чоловіком [PERSON] надана дружиною останнього [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] протипоказань за станом здоров`я не має, за місцем проживання характеризується посередньо, має власне житло та стабільний дохід. З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2232 вбачається, що у будинку [PERSON] станом на 07.09.2023 зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] не має незнятої чи непогашеної судимості. Згідно відомостей з Резерв+ [PERSON] є військовозобов`язаним та має відстрочку до 16.09.2026 на підставі п.1 ч.3 ст.23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до частин першої, другої статті 39\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016. Статтею 41 ЦК України передбачено правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Відповідно до ст.\~58\~Цивільного кодексу\~України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Положеннями ст. 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опіка є особливою формою державної турботи про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їхніх прав та інтересів. Значення опіки полягає в забезпеченні особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється для здійснення замість особи в її інтересах цивільних прав та виконання цивільних обов`язків її представниками. Як посилається заявник та заінтересована особа новий опікун зможе забезпечити належний рівень підтримки та турботи [PERSON] , а також супроводжувати підопічного на огляд до лікарів. При цьому, суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що внаслідок зміни опікуна покращиться становище [PERSON] та що нинішній опікун не виконує належним чином свої обов`язки. Так, [PERSON] тривалий час перебуває в КЗ «Верхньодніпровський ДБІ № 2» ДОР» на повному державному забезпеченні. За період перебування в інтернаті стан психічного здоров`я дещо покращився, удосконалились навички самообслуговування, соціальної взаємодії, що підтверджується випискою із історії хвороби №88. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що на даний час остаточно не визначився, чи має намір забирати [PERSON] з комунального закладу. Суд при вирішенні питання про призначення чи зміну опікуна щодо недієздатної особи, яка відноситься до особливої категорії осіб, повинен виходити перш за все з найкращих інтересів особи, щодо якої така опіка встановлюється або буде встановлена, оскільки такі інтереси превалюють над інтересами сторін по справі. Саме по собі бажання заінтересованої особи здійснювати опіку над недієздатним, без доведеності, що така зміна покращить умови життя, догляду та соціалізації особи, не може бути підставою для призначення опікуном. При цьому, комунальний заклад продовжує належно виконувати покладені на нього обов`язки опікуна [PERSON] та доказів протилежного суду не надано. У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Водночас, таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення у справі не має пріоритетного значення та може бути враховане на розсуд суду. Подання опікунської ради Верхньодніпровської міської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном, без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном. Крім того, вказане подання належним чином не обґрунтоване, не містить відомостей про відсутність у [PERSON] інших родичів, в поданні не надано доводів, що після призначення іншого опікуна становище особи покращиться, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про недоведеність доцільності звільнення комунального закладу «Верхньодніпровський дитячий будинок-інтернат № 2» Дніпропетровської обласної ради» від обов`язків опікуна та призначення опікуном [PERSON] , а тому у задоволенні заяви слід відмовити за її необґрунтованістю. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд бере до уваги, що в силу положень ч.2 ст.299\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed