Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Михалків Богдан Степанович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Чопської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, згідно з яким просить визначити додатковий строк для подачі [PERSON] , [INFO] , до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті померлої спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач по справі є спадкоємцем своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яка змінювала прізвище у зв`язку з одруженням, як і позивачка. За свого життя [PERSON] успадкувала частки на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами, що розташовані у [ADDRESS] та земельної ділянки 0,57 га, розташованої на території Соломонівської сільської ради, Ужгородського району, Закарпатської області, про що державним нотаріусом Ужгородської РДА видано 27.02.2007 року свідоцтво про спадщину за заповітом. У липні місяці 2025 року позивач мала намір відчужити частину житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що розташовані у [ADDRESS] іншому співвласнику та звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського РНО Лукечі А.П., яка повідомила позивачку, що у неї не оформлена спадщина на цю частку у майні за її мамою. Також при перевірці даних в реєстрі заповітів приватним нотаріусом було встановлено наявність заповіту, посвідченого 01.10.2009 року секретарем Соломонівської сільської ради, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , на випадок її смерті робить заповітне розпорядження на все майно, яке буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося і заповідає його своїй доньці [PERSON] , 1953 року народження. Про наявність такого заповіту, посвідченого 01.10.2009 року секретарем Соломонівської сільської ради, позивачці відомо не було. Приватним нотаріусом Ужгородського РНО Лукечою А.П. надано письмову відмову від 08.07.2025 року № 39/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску позивачкою строку в шість місяців подачі нотаріусу заяви про її прийняття, а згідно довідки про зареєстрованих осіб разом з померлою позивачка на день смерті матері не проживала. Отже, у позивачки відсутні будь-які інші можливості щодо оформлення спадщини, окрім звернення до суду з відповідним позовом. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23. До недавнього часу, діяла норма, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Окрім того, 19 червня 2023 року, набрав чинності підпункт 2 пункту 3постанови КМУ від 09 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», яким виключено пункт 3постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини. Звертає увагу, що у позивача по справі були об`єктивні перешкоди у подання заяви про прийняття спадщини у строки визначенні цивільним законодавством, у зв`язку з чим, на думку представника позивача, причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними. Відповідач подав письмовий відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). У разі пропущення строку для прийняття спадщини особою (спадкоємцем), яка не проживала із спадкодавцем, додатковий строк для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини може бути визначений судом виключно за наявності поважних причин. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/І 8 та багатьох інших. Водночас, п. 71, 72 постанови Верховного Суду у справі № 686/5757/23 від 26.06.2024 року встановлено наступне: «Спадкоємець за законом першої черги здійснює право на спадкування в такому ж порядку, що й спадкоємець за заповітом, відповідно до статей 1268-1270 ЦК України, та на нього поширюються наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, передбачені статтею 1272 ЦК України. Тож факт усвідомлення спадкоємцем першої черги або наступної черги спадкоємців за законом (у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування), який не знав про існування заповіту, наявності в нього права на спадкування та невчинення ним неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строку зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я. Сам факт відмови нотаріуса, за цих обставин, у видачі спадкоємицю свідоцтва про право на спадщину не порушує принцип свободи заповіту». Таким чином, враховуючи вищевикладені норми законодавства, висновки Верховного Суду, а також те, що за відсутності існування заповіту позивач, як донька спадкодавця підпадала б під першу чергу спадкування за законом, посилання на необізнаність існування заповіту не є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Представник позивача подав відповідь на відзив, згідно з яким вказує, що крім вже наведених позивачем мотивів у позовній заяві, які, на його думку, є підставою для задоволення позову, звертає увагу суду, що станом на момент звернення позивача з відповідним позовом до суду інша частина житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами, що розташовані у [ADDRESS] , належить іншому співвласнику [PERSON] , яка фактично у ньому і мешкає. Житловий будинок перебуває в поганому технічному стані, потребує ремонту, що створює проблеми у його володінні іншому співвласнику [PERSON] . Фактично відмова суду першої інстанції у задоволені позову створює правову невизначеність у володіння вказаним будинком, оскільки інша ? частки будинку залишається фактично без власника, у майбутньому територіальна громада може звертатися до суду із заявою про визнання такої частки відумерлою спадщиною, проте, враховуючи ту обставину, що таку частку виділити в будинку в окремий об`єкт не можливо, будинок не великої площі, а саме 64,6 кв.м., житловою 33,3 кв.м., спільне користування ним утруднене, то, фактично, володіння та розпорядження житловим будинком, як цілого об`єкта права власності буде унеможливлено. Окрім того, звертаю увагу суду, що у даній справі відсутній спір між спадкоємцями тому поновлення порушених позивача, прав не призведе до втручання у право власності третіх осіб, що відповідатиме принципу пропорційності, та не призведе до порушення принципу правової визначеності стосовно інших спадкоємців, які добросовісно реалізував власні цивільні права. Тому посилання відповідача на відповідну правову позицію Верховного суду у даному випадку є необґрунтованим. Представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якою просить визначити додатковий строк для подачі позивачем [PERSON] , [INFO] до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті померлої спадкодавці [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2025 провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному позовному провадженні, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Розгляд справи відкладався, ухвалою суду від 02.10.2025\~було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник подав письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що згідно з поданою суду копією свідоцтва про народження [NUMBER] народилася [PERSON] , [INFO] , батьки [PERSON] , [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] 11.11.1972 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] 27.01.1979 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.02.2006 року [PERSON] частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] заповів дружині [PERSON] . Додано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно з яким 13.04.2007 зареєстровано право власності [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи додано заповіт від 01.10.2009, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №36. За змістом заповіту [PERSON] , [INFO] , все своє майно, яке буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, заповіла доньці [PERSON] , 1953 року народження. 08.07.2025 приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Лукеча Анна Павлівна (вих. №39/01-16) повідомила наступне. Згідно поданих нотаріусу документів вбачається, що [PERSON] спадщину після смерті своєї матері не прийняла, оскільки пропустила строк в шість місяців подачі нотаріусу заяви про її прийняття, який вираховується з дня смерті спадкодавця та не прийняла її фактично, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті, тобто на день відкриття спадщини, що підтверджується даними Довідки про зареєстрованих осіб разом з померлим на день смерті [PERSON] , видана Управлінням ЦНАП Чопської міської ради Закарпатської області за № 765 від 07.08.2025 року. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 « 3.3. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. 3.11. Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини або з дня державної реєстрації смерті у випадках, встановлених пунктом 20 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України». 3.13. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. 3.14. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 3.15. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. 3.19. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини,, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. 3.20. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).». Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтями 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Відповідно до статей 1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте вона може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Виходячи з вище викладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання тим процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Верховний Суд у постановах від 29 травня 2025 року в справі № 707/2544/23, від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 виснував, що, як свідчить тлумачення частини третьої\~статті 1272 ЦК України, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (див. постанову Верховного Суду від 18 грудня 2024 року в справі № 154/3452/23). Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Позивач повідомив, що не проживала разом із спадкодавцем, не була обізнана про наявність заповіту, від прийняття спадщини не відмовлялась, вважала, що на підставі нормативних актів на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. У матеріалах справи відсутні відомості про визнання даного майна відумерлим. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені\~ст. 1272 ЦК України. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зважаючи, що наведені позивачем обставини є суттєвими, суд вважає пропущеним строк з поважних причин. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані докази в обґрунтування позовних вимог, відсутність інших спадкоємців, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач має об`єктивні причини пропуску у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved