Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

16 червня 2025 року [PERSON] звернувсь до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути, з кожного по 40\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачами йому було завдано моральну шкоду, вчиненям правопорушення прав позивача та членів його сім`ї та інтересів, що полягали у незаконному без дозволу [PERSON] та членів його сім`ї проникнення 06 липня 2024 року на належну [PERSON] земельну ділянку, захоплення земельної ділянки, перебування на ній всупереч волі та інтересам [PERSON] біля двох годин, використанні земельної ділянки та нерухомого майна - багаторічних зелених насаджень для задоволення своїх особистих потреб, псування земельної ділянки, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Такі дії відповідачів призвели до депресії у позивача та погіршення результатів його творчої діяльності, значної втрати коштів від неможливості позивача своєчасно запропонувати надання ліцензії на виробництво винаходу заінтересованим підприємствам. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні, кожен окремо, просили у позові відмовити через його безпідставність та недоведеність, вказавши, що вони не знаходились на земельній ділянці позивача, не вживали спиртні напої та не вчиняли будь-яких противних дій по відношенню до позивач чи його майна. Також відповідачі вказали, що поліцейські, які прибули за викликом позивача, не виявили в їх діях будь-яких ознак адміністративних правопорушень. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Аналіз норм процесуального права, а також норм статей 4, 15, 16 ЦК України дає підстави стверджувати, що захисту в суді підлягає не будь-яке право особи, а саме порушене, невизнане або оспорюване. Також, згідно зі ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила. А положеннями частини першої ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом та обираючи спосіб захисту своїх інтересів, позивач [PERSON] стверджує, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заподіяли йому моральну шкоду, вчинивши протиправні дії по відношенню його майна, а саме перебували без його дозволу на земельній ділянці, розташованій в [ADDRESS] . Разом з тим, ні в позовній заяві, ані в суді позивачем [PERSON] не доведено факту порушення його права відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вищевказаним способом. Так, позивачем надано як докази, що обґрунтовують його позовні вимоги, копію витягу з рішення №238 п.4 засідання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів Хмельницької області від 04 грудня 1996 року про передачу [PERSON] в тимчасове користування земельної ділянки 0,02 га, розташованої по [ADDRESS] між будинком [PERSON] та міжшкільним навчально-виробничим комбінатом для рекультивації та посадки зелених насаджень; копію плану земельної ділянки від 18.12.1996 та копію викопіровки із стереотопознімання земельної ділянки. Разом із тим, ці документ лише містять дані щодо особи, якій надано таке право, підстави для надання земельної ділянки у користування, площу земельної ділянки, її розташування, цільове призначення земельної ділянки (а.с.28-30). Надано копію довідки №1026 від 23.07.24 про результати перевірки уповноваженими особами ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУ НП в Хмельницькій області за повідомленням [PERSON] від 16.07.2024. З вказаної довідки вбачається, що 16.07.2024 [PERSON] звернувсь до ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУ НП в Хмельницькій області з заявою про те, що 06.07.2024 близько 20 год. в [ADDRESS] ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи на належній йому земельній ділянці, розпивали спиртні напої. Опитані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони перебували на березі р.Ікопоть, а не на земельній ділянці [PERSON] , спиртні напої не вживали та будь-яких протиправних дій відносно останнього не вчиняли (а.с.33). Надано копію повідомлення [PERSON] від начальника ВП №1 Хмельницького райуправління поліції ГУ НП в Хмельницькій області №9521 від 23.07.2024, з якого вбачається, що звернення [PERSON] до відділу поліції від 16.07.2024 розглянуто та в ході перевірки встановити свідків та очевидців події не представилось можливим та не вбачається ознак кримінального правопорушення (а.с.32). Разом із тим, вищевказані письмові документи не підтверджують порушення прав позивача [PERSON] відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не довів факт порушення його права відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як він стверджує у позові, шляхом заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями 06 липня 2024 року, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed