Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Покоєвича Андрія Олексійовича звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.07.2006 сторони уклали шлюб. За період перебування у зареєстрованому шлюбі, 16.07.2019 [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 9000,00 доларів США, на придбання транспортного засобу в інтересах сім`ї. Також за період перебування у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та [PERSON] за спільно нажиті грошові кошти, зокрема за кошти взяті в борг у [PERSON] , придбано наступне рухоме майно: автомобіль легковий Scoda Kodiaq, 2019 року випуску, який знаходився у користуванні [PERSON] , автомобіль легковий Citroen C4, 2021 року випуску, який знаходиться у користуванні [PERSON] . Зі сторони відповідача існують перешкоди в користуванні спільним рухомим майном, зокрема автомобілем Scoda Kodiaq, 2019 року випуску, що підтверджено тим що 08.08.2022 відповідачкою даний автомобіль переоформлений на нового власника, тому є необхідність у поділі спільного майна подружжя шляхом стягнення з [PERSON] 1/2 частки автомобіля Scoda Kodiaq, 2019 року випуску, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Citroen C4, 2021 року випуску, визнання за [PERSON] право особистої приватної власності на автомобіль Citroen C4, 2021 року випуску. Також є необхідність визнати спільним борг колишнього подружжя, зобов`язання за борговою розпискою перед [PERSON] від 16.07.2019. Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу вартість автомобіля Scoda Kodiaq, 2019 року випуску станом на 23.09.2022 становить 1 129 061,00 грн, вартість автомобіля Citroen C4, 2021 року випуску станом на 23.09.2022 становить 895 035,00 грн. З огляду на викладене з врахування уточненої позовної заяви позивач просить визнати у порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] і [PERSON] , за [PERSON] право приватної особистої власності на автомобіль Citroen C4, 2021 року випуску. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля Citroen C4, 2021 року випуску, грошову суму в розмірі 447 517,50 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості між 1/2 частки автомобіля Scoda Kodiaq, 2019 року випуску та 1/2 частки автомобіля Citroen C4, 2021 року випуску у розмірі 564 530,50 грн. Визнати спільним сумісним зобов`язанням колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] зобов`язання за борговою розпискою від 16.07.2019 року. Визнати за [PERSON] 1/2 частину зобов`язань за борговою розпискою, що становить 4500,00 доларів США, що еквівалентно станом на 24.10.2022 164520,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду від 29.11.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишено без руху. На виконання вимог вказаної ухвали суду 14.12.2022 в межах строку встановленого судом, представником позивача подано до суду заяву, якою недоліки усунуто. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 15.12.2022\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі,\~розгляд справи\~вирішено проводити\~в загальному\~позовному провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 06.07.2023 представник відповідача адвокат Білошкурський О.В. подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає що відповідач по справі відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». [PERSON] заперечує щодо щодо заявлених позовних вимог з підстав необґрунтованості та недоведеності з огляду на наступне. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2022 між сторонами розірвано шлюб. За час спільного перебування у шлюбі за спільні кошти було набуто майно, яке є об`єктом спільної сумісної вартості подружжя, а саме: - транспортні засоби Citroen C4, 2021 року випуску, Scoda Kodiaq, 2019 року випуску. Відповідач не погоджується із визначеною вартістю майна на наведеній у наданих позивачем звітах про оцінку транспортних засобів, у зв`язку з чим подано клопотання про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи. Відповідач не погоджується з вимогою щодо визнання спільним сумісним зобов`язанням подружжя боргу згідно розписки від 16.07.2019, де позичальником за борговою розпискою є позивач. Станом на 16.07.2019 відповідач жодних розписок не надавала, договорів позики не укладала, про отримання позивачем в борг кошів їй взагалі не було відомо. При цьому своєї згоди на позику таких грошових коштів не давала. Транспортні засоби були придбані та накопичені за запозичені кошти і інших осіб. Крім того в розписці від 16.09.2019 зазначено, що грошові кошти нібито отримуються на придбання транспортного засобу, коли транспортний засіб Citroen C4, 2021 року випуску, придбаний лише в жовтні 2021 року. Сторонами розписки були позивач та його рідний брат, що вказує на можливу попередньою домовленість щодо покладення на позивача неіснуючих зобов`язань і відповідно стягнення неіснуючих зобов`язань з відповідача як подружжя. Відсутність у розписці згоди відповідача на одержання позики в інтересах сім`ї та невизнання нею обставин укладення договору позики вказують на те, що розписка про одержання 9000,00 доларів США, не може бути належним і достовірним доказом. Також відповідач заперечує розмір витрат на правову допомогу понесений позивачем, оскільки відсутні належні докази про надання правничої допомоги. З огляду на вищевикладене відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог, та стягнути з позивача на її корить понесені витрати на правову допомогу у розмірі 30000,00 грн. Також 06.07.2023 представник відповідача адвокат Білошкурський О.В. подав зустрічну позовну заяву про визнання боргу за борговими розписками спільним боргом подружжя. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що позивач за зустрічним позовом протягом тривалого часу для потреб і в інтересах сім`ї отримувала від її матері [PERSON] грошові кошти в ти розмірах, які на той час сім`я потребувала. Про витрачання коштів на придбання майна для потреб сім`ї було відповідачу достеменно відомо. Грошові кошти витрачалися на придбання квартири, облаштування квартири, придбання побутової техніки та інше. Витрачання грошових коштів було відомо відповідачу за зустрічним позовом і відбувалося з його відома. 07 липня 2015 року позивач за зустрічним позовом отримала у [PERSON] в борг для забезпечення фінансових потреб дітей та сім`ї грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 66 600,00 грн, з визначенням строку їх повернення за першою вимогою; 19 травня 2020 року позивач за зустрічним позовом отримала у [PERSON] для забезпечення фінансових потреб дітей та сім`ї грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США, що еквівалентно 106000,00 грн, зі строком їх повернення за першою вимогою та 29 жовтня 2021 року позивач за зустрічним позовом отримала у [PERSON] в борг для забезпечення фінансових потреб сім`ї грошові кошти в розмірі 2500,00 доларів США, що еквівалентно 66000,00 грн зі строком повернення за першою вимогою. Вказані кошти позивач позичала за усною згодою та за вимогою свого чоловіка [PERSON] . Оскільки вказані договори позики у формі розписок були укладені та витрачені в інтересах сім`ї, тому боргове зобов`язання повинно бути визнане спільним боргом подружжя [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене [PERSON] просить зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання боргу за борговими розписками спільним боргом подружжя об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Визнати спільним сумісним борговим зобов`язанням [PERSON] і [PERSON] кошти в сумі 15000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 05 січня 2022 року складає 566 835,00 грн, взяті [PERSON] в борг у [PERSON] згідно розписок від 07.07.2015, від 11.10.2017, від 19.05.2020, від 29.10.2021. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1073,60 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 22500,00 грн. Крім того, представник [PERSON] адвокат Білошкурський О.В. подав клопотання про залучення до справи третьої особи [PERSON] . 08.02.2023 представник [PERSON] адвокат Покоєвич А.О. подав клопотання про проведення судової автомобільно-товарознавчої експертизи. 08.02.2023 представник [PERSON] адвокат Покоєвич А.О. подав відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого вважає зустрічну позовну заяву необґрунтованою та незаконною, з огляду на наступне: [PERSON] не був повідомлений про отримання [PERSON] грошових коштів від її матері [PERSON] , про розписки вперше дізнався зі зустрічної позовної заяви. Для можливості ознайомлення з даними розписками, оскільки є сумніви щодо їх реальності, є необхідність у витребуванні оригіналів розписок. Жодної згоди [PERSON] на укладання позики [PERSON] не надавав. Позивач не надає жодних належних доказів щодо витрат, які вона несла в результаті отримання грошових коштів від [PERSON] . Всі обставини, викладені у позовній заяві, ґрунтуються на припущеннях і не підкріплені жодними доказами. У зв`язку з чим позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з огляду на відсутність належних доказів. З огляду на вищевикладене представник [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та стягнути на корить [PERSON] понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду від 02.03.2023 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання боргу за борговими розписками спільним боргом подружжя. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання боргу за борговими розписками спільним боргом подружжя та первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження. Ухвалою Вінницького міського суду від 02.03.2023 залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору за зустрічним позовом [PERSON] . 24.04.2023 третя особа [PERSON] подала письмові пояснення. У поясненнях заначила, що первісний позов задоволенню не підлягає, натомість зустрічний підтримує та просить його задовольнити. Її дочка [PERSON] зверталась до неї з прохання позичити їм кошти на потреби сім`ї на загальну суму 15500,00 доларів США. Обговорення питань матеріального характеру завжди відбувалось у присутності дочки та її чоловіка, тому йому завжди було відомо про те, що [PERSON] позичала їм кошти і в яких сумах. Ухвалою Вінницького міського суду від 18.07.2023 призначено автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. 15.08.2023 надійшов висновок експерта від 15.08.2023 №СЕ-19/102-23/14358-АВ. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.08.2023 поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2024 витребувано наступні докази по справі: у [PERSON] оригінали розписок, зокрема: оригінал розписки від 07.07.2015; оригінал розписки від 11.10.2017; оригінал розписки від 19.05.2020; оригінал розписки від 29.10.2021, за якими [PERSON] отримувала кошти від [PERSON] та які є предметом зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання боргу за борговими розписками спільним боргом подружжя по справі № 127/26921/22; належним чином завірену копію свого паспорту та РНОКПП, належним чином завірену копію свідоцтва про смерть [PERSON] та його РНОКПП, належним чином завірені копії купівлі - продажу рухомого або нерухомого майна, яке було набуто/відчужено за період з 01.01.1998 по 01.02.2023; у Головного управління ДПС у Вінницькій області відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання стосовно [PERSON] та [PERSON] у період з 01.01.1998 по 01.02.2023. 26.02.2024 представник [PERSON] - адвокат Жовмір Ігор Іванович подав заяву про збільшення обсягу позовних вимог за зустрічним позовом, з якої вбачається, що під час спільного проживання у м. Сєвєродонецьку, Луганської області за спільні кошти 29.08.2018 набуто земельну ділянку площею 0,1 га. Спільне майно було придбано сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, тобто набуте за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю та підлягає розподілу. Окрім цього, відповідач 17 березня 2021 року уклав з [PERSON] боргову розписку та передав у якості займу останньому 2000,00 доларів США під 10 % річних із строком повернення до 31.12.2021, що еквівалентно 52800,00 грн. Аналогічну боргову розписку відповідач уклав з [PERSON] 18 березня 2021 року та передав у якості займу останньому 3000,00 грн доларів США під 10 % річних із строком повернення до 31.12.2021, що еквівалентно 79200,00 грн. Вказані кошти Відповідач позичав за усною згодою Позивача. Оскільки вказані договори позики у формі розписок були укладені в інтересах сім`ї, тому боргове зобов`язання повинно бути визнано спільними коштами подружжя. Таким чином [PERSON] просив визнати спільною сумісною власністю земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер 4412900000:06:035:0114 з цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва з розташованим на ній гаражем з реєстраційним номером [NUMBER] у м. Сєвєродонецьку та визнати спільними сумісними боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] кошти в сумі 5000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05.01.2022 складає 132000,00 грн, взяті [PERSON] в борг у [PERSON] згідно боргових розписок від 17.03.2021 та від 18.03.2021. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2024 заяву представника відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову адвоката Жовміра Ігоря Івановича про збільшення обсягу позовних вимог за зустрічним позовом залишено без руху. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.04.2024 витребувано у Головного управління державної податкової служби у Луганській області інформацію про суми та джерела доходів, виплачених [PERSON] за період з 01.01.2017 по 01.08.2023. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2024 (протокольно, без винесення окремого процесуального документа) прийнято до розгляду заяву представника відповідача по первісному позову/позивача по зустрічному позову адвоката Жовміра Ігоря Івановича про збільшення обсягу позовних вимог за зустрічним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2024 витребувано у Головного управління державної податкової служби у Луганській області інформацію про суми та джерела доходів, виплачених [PERSON] за період з 01.01.2007 по 01.08.2023. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.08.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2025 залучено до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] . 31.03.2025 третя особа [PERSON] подав пояснення щодо зустрічного позову [PERSON] . У своїх поясненнях зазначив що дійсно позичав кошти під розписку у розмірі 5000 доларів США, однак кошти по суті були [PERSON] , брата позивача по первісному позову, проте він особисто не міг їх передати у зв`язку із фізичною відсутністю у м. Сєвєродонецьк, а тому їх передав [PERSON] , оскільки по факту цими коштами за усним дорученням [PERSON] розпоряджався саме [PERSON] . 15.07.2021 [PERSON] віддав [PERSON] кошти в сумі 3000,00 доларів США в якості займу за розпискою від 17.03.2021. Крім того, [PERSON] повідомив, що раніше написані розписки він знайти так і не зміг, оскільки вони дивним чином кудись поділись, хоча з його слів він клав їх у папку з документами, що зберіглась у нього вдома. Враховуючи таку ситуацію, [PERSON] написав [PERSON] розписку про повернення ним коштів в сумі 3000 доларів США. 19.10.2021 [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США в якості повернення займу за розпискою від 18.03.2021. В ході розмови [PERSON] повідомив, що так і не зміг знайти мої розсипки, які дивним чином зникли, хоча з його слів він перевернув весь будинок щоб їх знайти. На підтвердження виконання [PERSON] зобов`язань, [PERSON] написав розписку про повернення ним коштів в сумі 2000 доларів США. Дуже важливим є те, що про факт займу [PERSON] знала і знала вона також і про повернення [PERSON] коштів. Як з`ясувалось згодом, саме у [PERSON] дивним чином опинились дані розписки, по яким боргові зобов`язання були виконані ще у 2021 році, і вона не могла про це не знати. По факту [PERSON] незаконно, таємно викрала розписки у свого чоловіка [PERSON] і зараз з корисливих мотивів намагається за рахунок [PERSON] задовольнити свої матеріальні потреби. Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є незаконними та безпідставними, у зв`язку із чим просить відмовити їй у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 задоволено клопотання третьої особи [PERSON] про проведення судового засідання у режимі відеоконференції. 23.06.2025 [PERSON] подав до суду додаткові пояснення. 27.08.2025 [PERSON] подала до суду додаткові пояснення. 15.09.2025 [PERSON] подала до суду додаткові пояснення. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом адвокат Чернілевська Р.В. підтримала вимоги первісного позову, а в задоволенні зустрічного просила відмовити. Відповідач/позивач [PERSON] та її представник адвокат Жовмір І.І. просили задовольнити вимоги зустрічного позову, а в задоволенні первісного позову просили відмовити. Третя особа [PERSON] підтримала позицію [PERSON] . Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення зустрвчного позову, пославшись на свої письмові пояснення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, 15.07.2006 [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції за актовим записом №360 (том 1, а.с. 19). У шлюбі народились діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно копії розписки від 16.07.2019 [PERSON] отримав від [PERSON] 9000 доларів США для придбання транспортного засобу в інтересах сім`ї (легковий автомобіль) строком на три роки до 16.07.2022. Грошові кошти отримані [PERSON] в повному обсязі і в присутності свідка [PERSON] (том 1, а.с. 15). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки CITROEN C4, 2021 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN код [NUMBER] (том 1, а.с. 20-21). 21.09.2022 у відповідь на адвокатський запит Територіальний сервісний центр №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області надали інформацію, з якої вбачається що згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів 17.06.2020 автомобіль марки SKODA модель KODIAQ, 2019 року випуску, був зареєстрований за гр. [PERSON] , [INFO] перереєстровано на нового власника (том 1, а.с. 22). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.09.2022 (справа №127/17881/22) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачці поновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №307333975, сформованого 15.08.2022, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири, площею 37,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с. 104). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №3307334768, сформованого 15.08.2022, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер: 4412900000:06:035:0114. Дата державної реєстрації: 29.08.2018. Крім того, на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири, площею 37,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с. 105-106). Відповідно до розписки від 07.07.2015 [PERSON] взяла в борг для забезпечення фінансових потреб дітей і сім`ї в [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що еквівалентно 66600,00 грн. Зобов`язується повернути кошти за першою вимогою [PERSON] (том 1, а.с. 107). Згідно із розписки від 11.10.2017 [PERSON] взяла в борг для забезпечення фінансових потреб дітей і сім`ї в [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що еквівалентно 160200,00 грн. Зобов`язується повернути кошти за першою вимогою [PERSON] (том 1, а.с. 108). Відповідно до розписки від 19.05.2020 [PERSON] взяла в борг для забезпечення фінансових потреб сім`ї в [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 доларів США, що еквівалентно 106000,00 грн. Зобов`язується повернути кошти за першою вимогою [PERSON] (том 1, а.с. 109). Згідно із розписки від 29.10.2021 [PERSON] взяла в борг для забезпечення фінансових потреб сім`ї в [PERSON] грошові кошти в сумі 2500 доларів США, що еквівалентно 66000,00 грн. Зобов`язується повернути кошти за першою вимогою [PERSON] (том 1, а.с. 110). Вінницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу, та надано висновок №СЕ-19/102-23/14358-АВ від 15.08.2023, відповідно до якого: 1. Дійсна ринкова вартість автомобіля марки Skoda Kodіaq, 2019 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки 14.08.2023 становить: 1 123 799,05 грн. 2. Дійсна ринкова вартість автомобіля марки Citroen C4, 2021 року випуску, номер кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки 14.08.2023 становить: 776 717,06 грн. 3. Середня ринкова вартість автомобіля марки Skoda Kodіaq, 2019 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки 08.08.2022 могла становити: 1 163 610,00 грн. (том. 1, а.с. 190). На виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2024 третя особа [PERSON] надала оригінали розписок від 07.07.2015, 11.10.2017, 19.05.2020, 29.10.2021 (том 2, а.с. 2-5). Відповідно до копії розписки про боргові зобов`язання від 18.03.2021 [PERSON] підтверджує, що отримав в якості займу від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів США, та зобов`язується повернути грошові кошти у вказаному розмірі під 10 % річних у повному обсязі в строк до 31.12.2021 (том 2, а.с. 15). Відповідно до копії розписки про боргові зобов`язання від 17.03.2021 [PERSON] підтверджує, що отримав в якості займу від [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США, та зобов`язується повернути грошові кошти у вказаному розмірі під 10 % річних у повному обсязі в строк до 31.12.2021 (том 2, а.с. 16). 02.09.2023 у відповідь на запит [PERSON] Територіальний сервісний центр №0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області надав інформацію, з якої вбачається що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: - MITSUBISHI LANCER, 2004 року випуску, дата реєстрації 02.11.2006, 23.10.2012 перереєстрований на нового власника; - RENAULT SCENIC, 2011 року випуску, дата реєстрації 02.09.2015, 09.06.2018 перереєстрований на нового власника; - RENAULT MEGANE SCENIC, 2013 року випуску, дата реєстрації 14.06.2021, 10.06.2021 перереєстрований на нового власника; - SKODA KODIAQ, 2019 року випуску, дата реєстрації 17.06.2020, 08.08.2022 перереєстровано на нового власника. Станом на 02.09.2023 транспортні засоби за [PERSON] не зареєстровані (том 2, а.с. 25). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2024 (справа №127/30750/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.04.2020 в розмірі 35000 доларів США та 12799,01 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. (том 2, а.с. 52-54). На виконання вимог ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.06.2023 Головне управління ДПС у Луганській області надало відомості про доходи [PERSON] , з яких вбачається дохід [PERSON] за період з 1 кварталу 2007 року по 3 квартал 2023 року становить 842 716,56 грн. З копії розписки від 15.07.2021 вбачається, що [PERSON] цією розпискою підтверджує, що отримав 15.07.2021 грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, в якості повернення безвідсоткового грошового займу за розпискою від 17.03.2021. У зв`язку з втратою розписки та неможливістю повернення [PERSON] , підтверджує, що грошові зобов`язання за розпискою 17.03.2021 [PERSON] виконані у повному обсязі (том 2, а.с. 117). З копії розписки від 19.10.2021 вбачається, що [PERSON] цією розпискою підтверджує, що отримав 19.10.2021 грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США, в якості повернення безвідсоткового грошового займу за розпискою від 18.02.2021. У зв`язку з втратою розписки та неможливістю повернення [PERSON] , підтверджує, що грошові зобов`язання за розпискою 18.03.2021 [PERSON] виконані у повному обсязі (том 2, а.с. 118). Судом оглянуто відомості, надані [PERSON] з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи [PERSON] за період з січня 1998 року по травень 2025 року (том 2, а.с. 176-188). Надаючи правову оцінку обставинам первісного позову слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям в період шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначалося вище, сторонами за час шлюбу придбано автомобілі Scoda Kodiaq, 2019 року випуску, Citroen C4, 2021 року. В подальшому [PERSON] відчужила автомобіль Scoda Kodiaq, 2019 року випуску, на користь іншої особи. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно із ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, та у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, та у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, і в такому разі право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, суд виходить саме із дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи подібних за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортних засобів, оскільки вартість транспортних засобів що вказана у висновках експертного дослідження є гарантією справедливої сатисфакції у зв`язку з припиненням її права на спільне нажите сторонами майно за час шлюбних відносин. Згідно висновку Вінницького НДЕКЦ МВС України від 15.08.2023 вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Scoda Kodiaq, 2019 року випуску, становить 1 123 799,05 грн. Ринкова вартість автомобіля Citroen C4, 2021 року випуску становить 776 717,06 грн. [PERSON] просить визнати за ним право приватної особистої власності на автомобіль Citroen C4, 2021 року, та стягнути з нього на користь [PERSON] грошової компенсації 1/2 частки даного автомобіля, а з [PERSON] стягнути на свою користь грошову компенсацію 1/2 частки автомобіля Scoda Kodiaq, 2019 року випуску. Сторонами не заперечується, що спірні автомобілі набуті за час шлюбу у їх спільну сумісну власність, як і рівність їх часток у праві власності на них. Також учасниками справи не висловлено заперечень щодо вартості автомобілів, визначеної згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи, проведеної у ході підготовчого провадження у справі. Таким чином, враховуючи, що рухоме майно, а саме транспортні засоби являються спільною сумісною власністю подружжя і набуті ними за час шлюбних відносин, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача/відповідача [PERSON] про визнання спільним сумісним зобов`язанням за борговою розпискою суд зазначає наступне. У ч. 3 ст. 61 СК України зазначається: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищезазначене законодавче положення кореспондується із ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, вирішальним для визначення того, чи буде майно (грошові кошти), одержане за договором, укладеним одним із подружжя під час шлюбу, належати до об`єктів спільної сумісної власності подружжя та чи підлягатиме заборгованість за таким договором врахуванню під час поділу майна, є з`ясування: 1) чи укладено договір під час шлюбу; 2) чи укладено договір в інтересах сім`ї, а не у власних, не пов`язаних із сім`єю інтересах одного з подружжя; 3) чи використано одержане за договором в інтересах сім`ї, а не у власних, не пов`язаних із сім`єю інтересах одного з подружжя. Для встановлення солідарного боргового обов`язку подружжя слід, щоб один із подружжя довів у суді, що другий з подружжя був обізнаний про розписку та не заперечував проти такої позики, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Зі змісту боргової розписки від 16.07.2019 слідує, що отримана позика витрачається на придбання транспортного засобу в інтересах сім`ї (легковий автомобіль). Разом з тим, судом встановлено, що автомобіль Scoda Kodiaq зареєстровано за [PERSON] 17.06.2020, а автомобіль Citroen С4 зареєстровано за [PERSON] 25.11.2021, тобто через значний проміжок часу після складення боргової розписки. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що отримані кошти за розпискою використані за призначенням, а саме сплати за автомобілі та в інтересах сім`ї. Сам по собі факт зазначення у розписці про ціль позики, безумовно не свідчить про те, що кошти були витрачена за призначенням. Також, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] надавала свою згоду на отримання грошей [PERSON] у борг. Розписка не містить інформації про обізнаності [PERSON] в отриманні грошей [PERSON] взагалі, та в інтересах сім`ї. Доказів того, що автомобілі були придбані саме за гроші, отримані [PERSON] за борговою розпискою, написаною ним від 17.06.2020 у справі не має. Відсутній будь-який документ, що свідчить про згоду відповідача [PERSON] на отримання позики [PERSON] , а тому відсутні підстави для виникнення у подружжя солідарного обов`язку щодо повернення боргу. На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача/відповідача в частині визнання спільним сумісним зобов`язанням за борговою розпискою. Щодо зустрічного позову [PERSON] , то суд дійшов таких висновків. В зустрічній позовній заяві [PERSON] просить визнати спільним сумісним борговим зобов`язанням [PERSON] і [PERSON] кошти в сумі 15500 доларів США взяті в [PERSON] згідно з розписок від 07.07.2015, від 11.10.2017, від 19.05.2020, від 29.10.2021. В розписках зазначено, що [PERSON] взяла в борг в [PERSON] кошти на забезпечення фінансових потреб дітей та сім`ї в загальному розмірі 15500 доларів США. Як зазначалось вище, для встановлення солідарного боргового обов`язку подружжя слід, щоб один із подружжя довів у суді, що другий з подружжя був обізнаний про розписку та не заперечував проти такої позики, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що належних і допустимих доказів про укладення договорів позики (розписок) в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошових коштів за цими договорами для задоволення потреб сім`ї, а також, що [PERSON] давав згоду, на укладення таких договорів, матеріали справи не містять. Перебування сторін, на час укладення договору позики у зареєстрованому шлюбі не є безумовною підставою для покладення на іншого з подружжя, який не був позичальником за договором позики, обов`язків визначених договором позики щодо повернення суми боргу, оскільки за таких умов підлягає доведеність укладення договору в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошей в інтересах сім`ї. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 205/4616/15-ц. Тому відсутні підстави для визнання спільним сумісним борговим зобов`язанням коштів згідно боргових розписок. Щодо вимоги позивача відносно земельної ділянки, суд враховує, що відповідно до положення ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. (п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України). Статтею 89 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом . Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом є встановленим, що спірна земельна ділянка була виділена [PERSON] за рішенням Сєвєродонецької міської ради Луганської області 29.08.2018. Як визначено п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, земельна ділянка набута дружиною, чоловіком за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Вищевикладене свідчить про те, що земельна ділянка одержана [PERSON] у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку приватизації, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Така ж правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 16.12.2015 р. у справі №6-2710цс15. Тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що позов в частині визнання за спільною сумісною власністю земельної ділянки до задоволення не підлягає. Також [PERSON] просить визнати сумісними боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] в сумі 5000 доларів США взяті [PERSON] в борг в [PERSON] згідно боргових розписок від 17.03.2021 та від 18.03.2021. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно із ч. 1 ст. 77, 81 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку, у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 31.10.2018 по справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив висновок про те, що статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. В матеріалах справи міститься копія розписки [PERSON] від 15.07.2021, згідно якої останній отримав кошти від [PERSON] в розмірі 3000 доларів США, в якості повернення грошового займу за розпискою від 17.03.2021, а також копія розписки від 19.10.2021 [PERSON] , згідно якої останній отримав кошти від [PERSON] в розмірі 2000 доларів США, в якості повернення грошового займу за розпискою від 18.03.2021. Дані розписки складені у зв`язку з втратою попередніх боргових розписок від 17.03.2021 і від 18.03.2021. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеним факт повернення коштів за борговими розписками на суму 5000 доларів США. Надані розписки є належним письмовим доказом виконання [PERSON] та свідчать про відсутність підстав для вимог матеріального характеру з боку [PERSON] . Відповідачкою/позивачкою не спростовано презумпцію правомірності правочину, не доведено обставин, на які вона посилається в зустрічній позовній заяві. З таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання спільних сумісних боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] та [PERSON] . Отже, суд дійшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення первісного позову, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 11170,13 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат на правову допомогу підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 06.09.2022 укладеного між Адвокатським об`єднанням «Захист в криміналі» в особі Покоєвича А.О. і [PERSON] , ордером на надання правничої (правової) допомоги від 18.10.2022 серії АІ №1192163, розрахунком витрат на правову допомогу, квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 06.09.2022 відповідно до якого [PERSON] сплатив кошти в розмірі 40000,00 грн згідно з Договором про надання правової допомоги. 01.03.2023 між Адвокатським об`єднанням «Захист в криміналі» в особі Покоєвича А.О. і [PERSON] укладено ще один договір про надання правової допомоги, до якого додано розрахунок витрат на правову допомогу та квитанцію до прибуткового касового ордера №б/н від 01.02.2023 відповідно до якого [PERSON] сплатив кошти в розмірі 20000,00 грн згідно з Договором про надання правової допомоги. Суд враховує, що витрати понесені [PERSON] у справі є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, а тому суд вважає за можливе розподілити їх між сторонами. З огляду на те, що вимоги за первісним позовом задоволено частково, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30000,00 грн у відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial