Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

03 листопада 2025 року заявник звернувся до Березнегуватського районного суду із заявою, підписаною його представником - Грінченко І.В., яка діє на підставі ордера №1170725 від 03 листопада 2025 року. У заяві зазначено, що [INFO] померла сестра заявника - [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала у м. Таврійськ Херсонської області. [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком (який загинув внаслідок російської агресії), а її діти перебувають за межами України. Про смерть сестри заявник дізнався від незнайомої жінки, яка на той час працювала в лікарні, де перебувала [PERSON] . Вона повідомила заявнику про смерть сестри та надіслала геолокацію місця її поховання. За наданою інформацією, місце поховання [PERSON] знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме у м. Нова Каховка. Згідно з копією медичного свідоцтва про смерть серії №60 від 02 травня 2023 року, виданого Державною бюджетною установою охорони здоров`я Херсонської області "Каховське відділення", причиною смерті зазначено: хронічна печінкова недостатність, діабетична нефропатія, цукровий діабет. У пункті 10 вказаного документа зазначено, що місцем смерті є [ADDRESS] . Після отримання копії вказаного медичного свідоцтва про смерть заявник звернувся до Березнегуватського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою реєстрації факту смерті [PERSON] . Однак йому повідомили, що реєстрація смерті здійснюється виключно за оригіналами документів, які підтверджують факт смерті, а такі документи у заявника відсутні. Оскільки смерть сестри настала на тимчасово окупованій території України, отримати належне свідоцтво про смерть неможливо у зв`язку з відсутністю на цій території органів державної влади України, уповноважених видавати документи, що є підставою для державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки після ухвалення судового рішення на його користь він матиме можливість зареєструвати факт смерті сестри у встановленому законом порядку. Заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки селища Березнегувате Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] у Херсонській області, Новотроїцькому (Генічеському) районі, с-ще Новотроїцьке. Представник заявника - Грінченко І.В. подала до суду заяву про розгляд справи за їх з заявником відсутності. Вимоги, викладені у заяві, підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання також направила заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення заяви заявника не заперечувала. Крім того направила на адресу суду пояснення по справі, в яких зазначила про необхідність зазначення в рішенні суду відомостей, які будуть внесені до актового запису про смерть особи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд дійшов наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України\~ визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. За вимогами ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Так, із матеріалів справи встановлено, що заявник [PERSON] є братом [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (батьками заявника та померлої) серії [NUMBER] від 03.09.1963 року, копією свідоцтва про народження заявника, виданого повторно 24 травня 2024 року Березнегуватським відділом ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса), серія [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] №00045108010, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00045108564 (зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ») ( а.с.19, 12, 11, 7). Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №60, виданого 02 травня 2023 року [PERSON] , [INFO] , жителька с-ще Новотроїцьке Генічеського району Херсонської області, померла [INFO] у віці 53 років. Причина смерті - хронічна печінкова недостатність, діабетична нефропатія, цукровий діабет (а.с. 5). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України №2102-ІХ, в Україні з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який було продовжено до даного часу. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України»\~було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупований територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року № 1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупований російською федерацією. Вказаним переліком Каховську міську територіальну громаду з 24 лютого 2022 року і по даний час визнано тимчасово окупованою російською федерацією територією України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~(далі Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції та законів України. Згідно частини 1 статті 5 Закону - Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. thе Republic of Moldova and Russia», «Ilasси аnd Оthers v. Моldovа and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для реєстрації його на території України, яка контролюється державними органами та для отримання свідоцтва про смерть встановлення зразка, що відповідно має юридичне значення, тому вимоги заявника є законними і обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved