Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», в якій просило стягнути з відповідача на їх користь вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 37778,95 гривень, поклавши судові витрати на [PERSON] (а. с. 3). На обґрунтування\~позову АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО»\~зазначило,\~що за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,-\~споживачем електричної\~енергії є\~відповідач,\~з яким\~укладений договір\~про користування\~електричною енергією\~№ 058-9433\~від 05.09.2010\~року.\~Однак 06.10.2021\~року представники\~Нововодолазького РРЕ\~АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО»\~виявили порушення\~«Правил роздрібного\~ринку електричної\~енергії»,\~а саме:\~самовільне підключення\~електроустановки,\~струмоприймачів або\~електропроводки до\~електричної мережі\~оператора системи\~розподілу без\~порушення схеми\~обліку (підпункт\~5\~пункт 8.4.2 ПРРЕЕ)\~шляхом підключення\~перед приладом\~обліку,\~в результаті\~чого електрична\~енергія споживалась,\~але приладом\~обліку не\~обліковувалась. Відповідно до пункту 8.2.5 підпункту 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка його допустила, оформлюється акт про порушення. Такий акт було складено під № 231010 від 06.10.2021 року. Перед його складенням представники Нововодолазького РРЕ АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» повідомили [PERSON] про його право внести пояснення та зауваження до акта. Однак відповідач акт підписав, зазначивши в рядку зауваження, що їх має та з ним згоден. Один примірник акта відповідач отримав особисто. Також запрошення на комісію з розгляду складеного Акта було направлено на адресу [PERSON] 28.10.2021 року рекомендованим листом з повідомленням. Натомість 17.11.2021 року засідання комісії з розгляду Акта відбулося без участі відповідача, а уповноважені представники оператора системи відповідно до положень глави 8.4 розділу VIII Правил, визначили обсяг та вартість електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення відповідачем Правил. Рішення комісії оформлено протоколом № 5 від 17.11.2021 року згідно з пункту 8.2.6 Правил. Обсяг необлікованої електричної енергії, визначений за період з 06 квітня по 06 жовтня 2021 року, склав 9282 кВт/год, вартість необлікованої електричної енергії склала 37778,95 гривень. Копія цього протоколу рекомендованим листом з повідомленням направлені [PERSON] 19.11.2021 року (а. с. 1 3). Зазначена позовна заява надійшла з Красноградського районного суду Харківської області в порядку частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, зареєстрована за вхідним № 7463/24-вх від 16.10.2024 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 626/3355/24 (провадження № 2/631/643/24) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 29, 32). За правилом частини 8 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд 17.10.2024 року скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, натомість згідно з відповіддю № 850289 від 17.10.2024 року особу відповідача у ньому не знайдено (а. с. 33). Зважаючи на це та на виконання вимог частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на які отримав лише 16.07.2025 року за вхідним № ЕП-940/25-вх (а. с. 34, 35, 36). Ухвалою Нововодолазького\~районного суду\~Харківської області,\~постановленою 17.07.2025\~року у\~складі судді\~Мащенко С.\~В.,\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін(а. с. 37 - 41). Такі процесуальні дії як: забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо,- у цій цивільній справі судом не вчинялись. Отже, з огляду на предмет позову та згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 274 й пункту 1 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до змісту частини 1 статті 279 цього ж кодифікованого акту України розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними в главі 10 вказаного кодексу України. Представник позивача АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» Золотарь В. М., що діяв на підставі довіреності № 01-17/9117 від 18.12.2024 року, виданої виконуючим обов`язки генерального директора Кравцовим В. А. зі строком дії до 31.12.2025 року, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № ЕП-1431/25 від 22.10.2025 року, в якій зауважив, що на позовних вимогах товариство наполягає, просить їх задовольнити повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи із постановленням заочного рішення (а. с. 44, 45, 50, 51). В той же час відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, із клопотанням про розгляд справи\~за його\~відсутності не\~звертався,\~та будучи повідомленим належним чином відповідно до приписів цивільного процесуального законодавства України про дату, час і місце судового розгляду справи, до зали судових засідань не з`явився, про причини такої неявки не повідомляв та заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав (а. с. 44, 48 - 49). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторони позивача свідчать відповідна заява представника за ордером, долучена до матеріалів справи. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року Високими Договірними Сторонами в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, покладаючись на клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача, ураховуючи той факт, що підстав для визнання необхідним безпосередньої їх участі у судовому засіданні не має, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті позовних вимог за відсутності сторін. Доходячи такого, суд зауважує, що на виконання змісту пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Імперативними приписами пункту 2 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, що судом визнано поважними. Натомість змістом частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до приписів частини 5 і пунктів 2 та 4 частини 8 статті 128 вказаного кодифікованого процесуального акту України, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а днем вручення судової повістки про виклик є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи та день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування, що зареєстровані у встановленому законом поряду, якщо ця особа не повідомила іншої адреси, й ураховуючи, що належно повідомлені учасники справи вдруге не з`явились, суд доходить переконання, що дійсно їх відсутність не перешкоджає розгляду справи по суті. Зважаючи на це, суд не знаходить підстав задля визнання неявки належно повідомлених учасників справи такою, що перешкоджає розгляду справи за суттю позовних вимог. Проте, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала сторона позивача. Вказане узгоджується з правозастосовною практикою касаційного суду, який неодноразово зауважував на те, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відтак, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, за його наслідками суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторона позивача посилалась як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади (на цей час Берестинський район та місто Берестин відповідно) та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно із частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Нормою, викладеною у частині 2 статті 129 Основного Закону нашої Держави, визначено основні засади судочинства, однією з яких згідно з її пунктом 3 є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, 05.09.2010 року між АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією № 058-9433, з якого вбачається, що енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у розмірі, передбачені цим договором (а. с. 5 8). Отже, [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . З акту про порушення № 231010 від 06.10.2021 року, складеного керівником групи з експлуатації комерційного обліку [PERSON] 2021/2790, електромонтером [PERSON] 101/16, водієм [PERSON] 2333/15 за участю споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача): [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 11.02.1997 року Московським РО м. Харкова, з якого вбачається, що за адресом: [ADDRESS] порушено облік електричної енергії, а саме: підпункт 5 пункт 8.4.2 Самовільне підключення електроустановок до електричної мережі. В графі зауваження до складання акту зазначено, що він зауважень до складеного акту не має. Від експертизи відмовляється (а. с. 9 10, 11). Відтак, 06 жовтня 2021 року при перевірці представниками позивача виконання вимог чинного законодавства щодо дотримання правил споживання електричної енергії за місцем проживання відповідача було виявлено порушення, що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку. Виявлене порушення зафіксовано у відповідному акті. Відповідно до акту заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі складеного електромонтером Нововодолазького РРЕ [PERSON] 06.10.2021 року, особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на ім?я [PERSON] за адресом: [ADDRESS] , змінено прилад обліку з підстав технічної перевірки (а. с. 12). З повідомлення від 27.10.2021 року, зареєстрованого за вихідним № 56РРЕ/45-993 від 28.10.2021 року та складеного начальником Нововодолазького РРЕ АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» Хихлею А. М., вбачається, що для вирішення питання про виявлене порушення ПРРЕЕ, яке зафіксоване в акті порушення ПРРЕЕ від 06.10.2021 року № 231010, відповідача запрошують на засідання комісії з розгляду акту порушення ПРРЕЕ, що відбудеться 17 листопада 2021 року з 09 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин за адресою: вулиця Енергетична, будинок № 1, селище Нова Водолага Харківського району Харківської області. Також запропоновано у разі відмови від участі в роботі комісії надати письмову відмову та вказати її причину відмови. Крім того, зауважено, що у разі неявки акт порушення ПРРЕЕ буде розглянутий комісією без присутності відповідач (а. с. 13). Згідно з фіскальним чеком від 28.10.2021 вищенаведене повідомлення скеровано на адресу відповідача рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (а. с. 14, 15). Відповідно до протоколу № 5 від 17.11.2021 року засідання комісії по розгляду актів порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії Нововодолазького РРЕ АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», порушення, зафіксоване в акті № 231010, відповідає пункту 8.4.2, глави 8.4 VII ПРРЕЕ. Визначення об`єму не облікованої електричної енергії: період розрахунку з 06.04.2021 по 06.10.2021 року, а саме: 9282 кВТ/ч за 183 доби. Визначений об`єм не облікованої електричної енергії, складає 9282 кВт/ч., вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ, а саме самовільне підключення електропроводки до ізоляторів вводу АТ «ХОЕ» (накид) згідно з рахунком складає 37778,95 гривень. Відповідно до пункту 8.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (зі змінами), акт від 06.10.2021 року № 231010 може бути повторно розглянуто комісією з розгляду актів про порушення оператора системи у зв`язку з отриманням даних, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення (а. с. 16). Отже, наведеним доведений факт того, що 17.11.2021 року відбулось засідання комісії по розгляду актів порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії Нововодолазького РРЕ АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО», за результатами якого був оформлений протокол № 5, й комісія дійшла до висновку, що він складений у відповідності до вимог чинного законодавства, розрахунок суми недорахованої електроенергії виконаний вірно. Згідно з наведеним розрахунком сума недорахованої електроенергії склала 37778,95 гривень (а. с. 17, 18). Протокол № 5 від 17.11.2021 року та розрахунок сум недорахованої електроенергії надіслані відповідачу рекомендованим поштовим відправленням із рекомендованим повідомленням (а. с. 19, 20). Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII від 13.04.2017 року (із змінами та доповненнями), Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (із змінами та доповненнями), Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (із змінами та доповненнями), а також нормами чинного Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями), Відповідно до пункту 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Як зазначено у пункті 1.2.15 ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Судом достеменно встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою, виявленого порушення, й між позивачем та відповідачем існують договірні відносини. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. На підставі вищезазначеного вбачається, що енергопостачання - це послуга, в результаті якої споживач отримує електричну енергію. 06.10.2021 року представниками позивача при проведенні перевірки на предмет дотримання ПРРЕЕ виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та складено відповідний Акт, що розглянутий комісією із нарахуванням вартості не облікованої електричної енергії в сумі 37778,95 гривень. Відповідно до пункту 8.2.7 Правил, кошти за необліковану електричну енергію та суми битків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка (у випадку неотримання споживачем рахунка у поштовому відділенні упродовж 5 робочих днів з дня надходження рахунка до поштового відділення споживача рахунок вважається отриманим споживачем на5 робочий день). У разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Положення частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначають, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Норми права, які містяться у частині 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачають, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зміст частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно зі змістом статті 525 цього ж кодексу одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 610 цивільного кодифікованого закону України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до правил, викладених у статті 623 наведеного кодифікованого закону боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. На підставі положень статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Також правилом статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. В пункті 1.1.2 ПРРЕЕ зазначено, що електрична енергія - це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача. Відповідно до пункту 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); здійснювати оплату рахунків, виставлених на підстав актів про порушення цих Правил та умов дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та умов укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акту про пломбування; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснені з метою збільшення споживання електричної потужності, тощо. За правилом пункту 8.2.4 ПРРЕЕ в разі виявлення представниками оператора системи самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. Зі змісту пункту 8.2.5 ПРРЕЕ вбачається, що в разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача. Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта про порушення та викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які зазначаються в акті про порушення або надаються (надсилаються) оператору системи окремим письмовим повідомленням. Пунктом 8.2.6. ПРРЕЕ регламентовано, що на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Комісія з розгляду актів про порушення може повторно розглянути акт про порушення в порядку, встановленому цими Правилами, на підставі звернення споживача, на вимогу Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, або за рішенням суду. Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. З наданих суду доказів вбачається, що споживач електроенергії не спростовував обставини, викладені в Акті про порушення та фактично визнав факт самовільного підключення і сам факт порушення ПРРЕЕ. При цьому, Акт про порушення є належним доказом порушення відповідачем ПРРЕЕ (постанова Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/17955/17). Протокол комісії по розгляду акту проводився із дотриманням вимог пункту 8.2.6 ПРРЕЕ, однак без участі належним чином повідомленого споживача. Рішення комісії оформлене протоколом з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ, відповідачем не оскаржене, а тому є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії встановлює обсяг і вартість недорахованої електроенергії, що вбачається з правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14.01.2020 (справа №910/17955/17). Оскільки факт порушення відповідачем ПРРЕЕ встановлений судом, процедура виявлення такого порушення, його усунення та розгляду зазначених вище актів була дотримана представниками позивача, а тому було підтверджена правильність проведених нарахувань відповідачу боргу з приводу споживання без обліку електроенергії. Наведеними доказами у їх сукупності повністю доведений факт порушення відповідачем ПРРЕЕ, у зв`язку з чим у нього виникло зобов`язання по оплаті заборгованості за необліковану електричну енергію у розмірі 37778,95 гривень, яке ним не виконано добровільно та у позасудовому порядку. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості» у розмірі 37778,95 гривень, а тому позов слід задовольнити. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тоді як інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом АТ «ХАРКІВОБЛЕНЕРГО»звернулося до суду у 2024 році й на виконання приписів частини 4 статті 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, додало до своєї позовної заяви платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень (а. с. 4, 27). Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-IX від 09.11.2023 року з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 3028,00 гривень, а тому за подання до суду позовної заяви із вимогою майнового характеру в порядку позовного провадження судовий збір повинен справлятися в розмірі 1,5% ціни позову, тобто 1,5% х 37778,95гривень = 566,68 гривень, але не менш 3028,00 гривень, виходячи з розрахунку: 3028,00 гривень х 1 = 3028,00 гривень, та не більше 1059800,00 гривень, виходячи з розрахунку: 3028,00 гривень х 350 = 1059800,00 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 3028,00 гривень. Відтак,\~з огляду\~на наведені\~норми закону,\~проаналізувавши всі\~наявні і\~досліджені у\~судовому засіданні\~докази у\~їх сукупності,\~суд доходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~вимог АТ\~«ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» та\~можливість задоволення\~його позову\~повністю шляхом\~стягнення з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача АТ\~«ХАРКІВОБЛЕНЕРГО» суму\~заборгованості в\~розмірі 37778,95\~гривень,\~та понесених\~й документально\~підтверджених судових\~витрат пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог в\~сумі 3028,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved