Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») Москаленко М.С. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість: за кредитним договором №\~7916350 від 22.05.2024 в розмірі 87\~870 (вісімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят) грн. 00 коп.; за кредитним договором №\~32280-06/2024 від 24.06.2024 в розмірі 24\~000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп.; за кредитним договором №\~33013-06/2024 від 25.06.2024 в розмірі 24\~000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп.; за кредитним договором №\~37004-06/2024 від 28.06.2024 в розмірі 23\~700 (двадцять три тисячі сімсот) грн. 00 коп., а також понесені у справі судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається, що 22.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~7916350, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 22.01.2025 становить 87\~870 грн. 00 коп. 22.01.2025, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~22012025/1, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~7916350 від 22.05.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього, 24.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~32280-06/2024, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024 становить 24\~000 грн. 00 коп. 19.11.2024, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~191124/2, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~32280-06/2024 від 24.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 25.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~33013-06/2024, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024 становить 24\~000 грн. 00 коп. 19.11.2024, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~191124/2, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~33013-06/2024 від 25.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 28.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~37004-06/2024, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 21.10.2024 становить 23\~700 грн. 00 коп. 21.10.2024, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~21102024, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~37004-06/2024 від 28.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань. З моменту отримання прав вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Представник позивача ТОВ «ФК\~ЄАПБ» Москаленко М.С. в судове засідання не з`явилася, при зверненні із позовом до суду просила про розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] 23.07.2025 подала відзив на позовну заяву в якому позов визнала частково, зазначила, що й справді у різний час уклала чотири кредитні договори з ТОВ «Авентус Україна» - №7916350 від 22.05.2024 та з ТОВ «Аванс Кредит» - №\~32280-06/2024 від 24.06.2024, №\~33013-06/2024 від 25.06.2024 та №\~37004-06/2024 від 28.06.2024, підтвердила отримання грошових коштів за такими та визнала наявність часткової заборгованості по тілу кредиту, при цьому ствердила, що жодних повідомлень про відступлення прав вимоги від кредиторів не отримувала, а розрахунки заборгованості позивача необґрунтовані. Крім цього, зазначила, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, а також є дружиною військовослужбовця, а відтак звільняється від сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Просила позов задовольнити частково, також подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача ТОВ «ФК ЄАПБ» Гончарук Д.Р. у відповіді на відзив від 23.07.2025 відзив на позовну заяву [PERSON] від 23.07.2025 заперечив, зазначив, що кредитні договори між [PERSON] та первісними кредиторами укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, відповідачка взяла не себе обов`язок виконувати умови договорів, а також погодилась нести відповідальність визначену договорами. Також зазначив, що скрутне матеріальне становище відповідачки не підтверджене жодними доказами й не може слугувати підставою для звільнення від виконання зобов`язання за кредитними договорами, договори факторингу укладені між Первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання договорів та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідачки, а положення щодо звільнення від сплати відсотків за кредитом у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в даному випадку застосуванню не підлагають, інше. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~7916350, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 22.01.2025 становить 87\~870 грн. 00 коп. 22.01.2025, між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~22012025/1, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~7916350 від 22.05.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього, 24.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~32280-06/2024, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024 становить 24\~000 грн. 00 коп. 19.11.2024, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~191124/2, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~32280-06/2024 від 24.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 25.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~33013-06/2024, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024 становить 24\~000 грн. 00 коп. 19.11.2024, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~191124/2, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~33013-06/2024 від 25.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 28.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~37004-06/2024, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість, яка станом на 21.10.2024 становить 23\~700 грн. 00 коп. 21.10.2024, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №\~21102024, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №\~37004-06/2024 від 28.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом ч. 1 ст.\~205\~ЦК\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК\~України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~6\~Закону\~України\~«Про електронні\~документи\~та\~електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.\~12\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №\~561/77/19. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 12.01.2021 у справі №\~524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №\~234/7159/20. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. За таких підстав суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства, 22.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , а також 24.06.2025, 05.06.2025 та 28.06.2025 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] , укладено електронні кредитні договори. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-який час. Відтак судом встановлено, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачка не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довела факт виконання зобов`язань договорами. Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Що стосується покликань відповідачки на положення Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», то суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до положень ч. 15 ст. 14 Закону, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Апелянтом до суду апеляційної інстанції не надано належних і допустимих доказів спільного побуту та вони мають взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідно до роз`яснень Національного Банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142 Із матеріалів справи убачається, що відповідачка із відповідними заявами про перебування чоловіка у складі Збройних Сил України, ні до первісних кредиторів, ні до ТОВ «ЄАПБ» не зверталась, таку інформацію при укладенні кредитних договорів та погодженні їх умов, зокрема по сплаті відсотків за користування кредитом, Позикодавцям не надала, а відтак підстав для звільнення відповідачки від сплати відсотків за кредитними договорами №\~7916350 від 22.05.2024, №\~32280-06/2024 від 24.06.2024, №\~33013-06/2024 від 25.06.2024 та №\~37004-06/2024 від 28.06.2024, суд не убачає. Наведені відповідачкою [PERSON] у відзиві на позовну заяву від 23.07.2025 заперечення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді й спростовуються матеріалами справи. При цьому,\~факт укладення\~спірних договорів відповідачка [PERSON] у відзиві на позовну заяву від 23.07.2025 визнала, заборгованість - не спростувала. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами №\~7916350 від 22.05.2024 в розмірі 87\~870 (вісімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят) грн. 00 коп.; за кредитним договором №\~32280-06/2024 від 24.06.2024 в розмірі 24\~000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп.; за кредитним договором №\~33013-06/2024 від 25.06.2024 в розмірі 24\~000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп.; за кредитним договором №\~37004-06/2024 від 28.06.2024 в розмірі 23\~700 (двадцять три тисячі сімсот) грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3\~028 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved