Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди за ненадання послуги перевезення посилаючись на те, що 13 грудня 2024 року вона на автовокзалі у Львові в Міжнародній автобусній касі придбала квиток на рейс відповідача за маршрутом Львів Прага. Вартість квитка склала 1500 грн. і була сплачена готівкою. Автобусом відповідача із реєстраційним номером WU 5706 вона доїхала до державного кордону України на пункті пропуску «Краківець». Проте, внаслідок відмови водію автобуса [PERSON] у перетині державного кордону України (рішення [INFO] від 13.12.2024 через відсутність документів, що підтверджують підстави для виїзду за кордон у період дії воєнного стану), автобус державний кордон України не перетнув. Працівники прикордонної служби приблизно о 23.00 год. розвернули автобус, і рекомендували водію та пасажирам повернутися на станцію відправлення. З огляду на зазначені події стало очевидним, що рейс за маршрутом Львів Прага у відповідну дату не відбудеться. Але родинні обставини (а саме: перебування двох її неповнолітніх дітей на території Чехії без законного представника), вона прийняла рішення вийти з автобуса на державному кордоні України на пункті пропуску «Краковець» та скористатися іншим транспортом, щоб добратися до потрібного їй пункту призначення. Вона з пункту пропуску «Краковець» телефонувала продавцю квитка на автобус відповідача за маршрутом Львів Прага з проханням повернути 1500 грн. за квиток, оскільки послуга перевезення надана не була. Але їй повідомили, що Міжнародна автобусна каса є лише посередником при продажу квитків, і що за поверненням вартості квитка вона мала звертатися безпосередньо до перевізника. Тому вона придбала у водія автобуса, який був наступний в черзі на перетин державного кордону квиток від пункту пропуску «Краківець» до міста Краків (вартість квитка 500 грн., яку вона сплатила банківською картою на рахунок зазначений водієм автобуса [PERSON] ). 13.12.2024 разом з іншими пасажирами автобуса вона перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Краковець». Діставшись до Кракова вона придбала квиток на потяг із міста Кракова до міста Пардубіце (вартість квитка 1079 крон, що становить 1 857,84 грн. за курсом НБУ станом на 6 січня 2025 року, яку вона сплатила банківською картою). Через невиконання перевізником відповідачем своїх зобов`язань щодо перевезення пасажирів за певним маршрутом, вона була змушена скористатися послугами інших перевізників, вартість яких склала 2357, 84 грн. З метою позасудового врегулювання спору між нею і відповідачем та відшкодування витрат, понесених у зв`язку із ненаданням послуги з перевезення, вона 09.01.2025 направила відповідачу Претензію щодо компенсації завданої шкоди за ненадання послуги перевезення поштове відправлення RR022469436CZ (вартість відправлення претензії -148, 00 крон, що за курсом НБУ станом на 09.01.2025 становить 247,16 грн.). Претензія була отримана відповідачем 23.01.2025 та проігнорована. Через ігнорування претензії вона звернулася до адвоката, який 20.03.2025 (за її рахунок) направив відповідачу ще одну Претензію щодо компенсації завданої шкоди за ненадання послуги перевезення поштове відправлення RR823554795CZ (вартість відправлення претензії 152 крон, що за курсом НБУ станом на 13.03.2025 становить 275 грн. Претензія була отримана відповідачем 03.04.2025 та проігнорована. \~ \~ \~ \~Загальна сума її витрат, пов`язаних із ненаданням відповідачем послуги перевезення становить 1500 грн. + 500 грн. + 1857,84 грн. + 247,16 грн. + 275 грн., що разом складає 4 380, 00 грн., які просила стягнути з відповідача. Також просила стягнути з відповідача на її користь 168,49 грн. інфляційних втрат та 44,07 грн. 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання, а також судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений завчасно та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачем 13.12.2024 року позивачу не було надано належну послугу перевезення, внаслідок чого нею були понесені заяві витрати. Викладені в позовній заяві обставини, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу (вчинити певну дію або здійснити певну діяльність), а замовник зобов`язується оплатити цю послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України, виконавець зобов`язаний надати послугу, яка відповідає договору. Якщо послуга не була надана або була надана неналежним чином, замовник має право на відшкодування понесених ним витрат та збитків. Статтею 910 ЦК України передбачено, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка або електронного квитка та багажної квитанції, вимоги до яких встановлюються відповідно до законодавства. Згідно з ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк. Надання послуги з перевезення пасажирів підлягає обов`язковому виконанню належним чином відповідно до умов договору (придбаного квитка), чинного передбачених ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 922 ЦК України у разі відмови пасажира від перевезення з причини затримки відправлення транспортного засобу перевізник зобов`язаний повернути пасажиру провізну плату. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1209 ЦК України передбачено, що виконавець робіт (послуг) зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок недоліків робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Відшкодування шкоди не залежить від вини виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем (ч. 2 ст. 1210 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому внаслідок придбання та використання товарів (робіт, послуг неналежної якості), а також внаслідок введення в оману щодо товарів (робіт, послуг). Факт непридатності послуги до використання (відсутність можливості виконати рейс) був об`єктивно підтверджений: автобус не перетнув державний кордон, пасажири змушені були повернуті назад, а сама поїздка не відбулася з вини перевізника. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути шкоду в сумі 4380 грн., 168,49 грн. інфляційних втрат, 44,07 грн. 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, всього 4592,56 грн., а також судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved