Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визначити місце проживання їх спільної малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] разом із нею. Позовні вимоги вона обґрунтовувала наступним. 29.08.2016 року між нею та громадянином Франції [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у мерії муніципалітету Куафі-ле-Ба (Верхня Марна, Франція), що стверджується свідоцтвом про одруження № [NUMBER] . При реєстрації шлюбу позивачка залишила за собою дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». За час спільного проживання до реєстрації шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 23.11.2020 року. Рішенням суду місце проживання дитини не визначено. Разом з тим, як з фактичним припиненням подружніх стосунків, так і після офіційного розірвання шлюбу, їхня малолітня дочка постійно проживала і на даний час проживає разом з позивачкою за місцем її реєстрації в с.Синів Гощанського району. Спільно з ними проживають її батьки та сестра. Всі вони доброзичливо ставляться до них, у родині теплі стосунки між усіма ними. Дочка навчається у Синівській ЗОШ. Позивачка офіційно працевлаштована, має стабільний дохід. Дитина прихильна до матері, дідуся і бабусі. Позивачка не заперечує проти спілкування дитини з батьком. На підставі наведеного позивачка просить визначити місце проживання дочки [PERSON] разом з матір`ю, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Хустської міської ради про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Ухвалою суду від 21.07.2025 року об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з вимогами за первісним позовом. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступним. Протягом всього періоду спільного проживання [PERSON] створював всі необхідні умови для зміцнення сімейних відносин. Проте з 20.04.2018 року [PERSON] забрала малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , і самовільно змінила їх місце проживання та позбавила позивача за зустрічним позовом можливості вільно спілкуватися із своєю дитиною та брати будь-яку участь у її вихованні. На початку червня 2018 року [PERSON] дізнався про місце перебування дитини, однак відповідачка за зустрічним позовом вчиняла перешкоди у зустрічах з дитиною. Зважаючи на вказані обставини [PERSON] звернувся з відповідною заявою про встановлення годин спілкування з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] до Хустської міської ради. 22.08.2018 року рішенням №360 «Про встановлення громадянину [PERSON] годин спілкування з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] » виконавчий комітет Хустської міської ради вирішив встановити позивачу години спілкування з малолітньою дочкою, згідно з таким графіком: у перший, третій вівторок та першу, третю суботу місяця з 10:00 год. до 15:00 годин за місцем проживання батька в [ADDRESS] за попередньою домовленістю обох сторін; у другий та четвертий четвер та другу та четверту неділю місяця з 10:00 год. до 15:00 год. за місцем проживання батька в [ADDRESS] за попередньою домовленістю обох сторін; у дні народження дитини [PERSON] по 3 години за місцем проживання батька в [ADDRESS] за попередньою домовленістю обох сторін. Проте [PERSON] не виконувала встановлений органом опіки та піклування графік побачень з дитиною та створювала перешкоди у вихованні та спілкуванні з дочкою. Всі намагання [PERSON] врегулювати спір призводили лише до конфліктів та бажаного результату не дали. Тому позивач звернувся до суду. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що відповідачка не займається розвитком дитини, не дбає про її здоров`я, створює несприятливі та негармонійні умови для розвитку дитини. Натомість батько постійно слідкував за станом здоров`я дитини та її розвитком, приділяв належну увагу вихованню та інтересам дитини. [PERSON] має дохід, займається підприємницькою діяльністю, що дає йому можливість належним чином утримувати дочку. До адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, веде здоровий спосіб життя, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає. У позивача за зустрічним позовом наявне постійне місце проживання у селі Липовець Хустського району Закарпатської області - двоповерховий будинок, в якому у дочки є окрема кімната зі зручними меблями, комп`ютером, канцелярським приладдям. Натомість санітарно-гігієнічний стан будинку батьків [PERSON] , в якому вона проживає разом з донькою,є незадовільним. Житлове приміщення перебуває в антисанітарному стані, будинок не обладнаний газо- та водопостачанням. Не створено жодних умов для нормального проживання, розвитку та виховання дитини. Позивач за зустрічним позовом вважає, що в якнайкращих інтересах дитини є проживання в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним, в умовах постійної підтримки та гармонійного розвитку, що може бути забезпечено тільки у випадку визначення її місця проживання з батьком. У відзиві на первісний позов представником відповідача [PERSON] висловлено прохання про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю з мотивів, які викладені вище і обґрунтовують зустрічну позовну заяву. Зазначено, що відповідач вважає, що перебування [PERSON] в сім`ї позивачки за первісним позовом суперечить інтересам дитини, негативно вплине на виховання, розвиток та здоров`я дитини. Адже [PERSON] не має змоги дати дитині ні належного виховання та розвитку, ні достатнього матеріального забезпечення, ні спокійної гармонійної та домашньої атмосфери. [PERSON] прагне та може дати своїй дочці хорошу освіту, добробут, забезпечити їй належні умови як для фізичного, так і психологічного розвитку. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] і її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали, просили первісний позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити в задоволенні первісного позову, задовольнити вимоги за зустрічним позовом, посилаючись на наведені у ньому обставини. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Надано суду висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування Хустської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Надано суду висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, допитавши свідків, судом встановлено наступне. [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є сторони у цій справі. Батьки [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2016 року по 23.11.2020 року. З фактичним припиненням подружніх стосунків, так і після офіційного розірвання шлюбу між сторонами, їхня малолітня дочка постійно проживала і на даний час проживає разом з позивачкою за місцем її реєстрації в [ADDRESS] . Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява №2091/13, у справі „М.С. проти України" та у рішенні „Мамчур проти України" від 16.07.2015 року №10383/09, параграф 100, Європейський суд з прав людини вказав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: 1) інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, що не є не благодійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 7.12.2006 року №31111/04 у справі „Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини і інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі „Олсон проти Швеції") (№2) від 27.11.1992 року, серія А, №250, ст.35-36, параграф 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до пунктів 1-2 статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном. Судом було опитано у судовому засіданні малолітню [PERSON] , яка пояснила, що проживає з матір`ю, разом з ними проживають дідусь, бабуся та тітка. [PERSON] навчається у 6 класі у Синівському ліцеї на хорошому рівні, їй подобається математика, фізкультура, відвідує танці, раніше відвідувала заняття з ІТ технологій. З батьком спілкувалася або у 2021 або в 2022 році. Цікавилася про нього у матері, яка розповідала ким був дідусь та бабуся. Батько з днем народження дочку не вітає, вона не має його номера телефону. Вона не хоче проживати з батьком і не сильно хоче спілкуватися з ним. Свідок [PERSON] , яка працює в Синівської ліцеї Гощанської селищної ради, суду показала, що вже другий рік є класним керівником у класі, де навчається [PERSON] . Батька вона не бачила і він не звертався до школи жодного разу. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку. За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У матеріалах справи містяться два взаємовиключних висновки органів опіки та піклування: 1) від 26.08.2025 року Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області про доцільність визначення місця проживання малолітньої - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю; 2) від 09.09.2025 року №02-12/2197 виконавчого комітету Хустської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітньої - [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] (т.2 а.с.102-103, т.2 а.с.221-222). З висновку органу опіки та піклування Хустської міської ради вбачається, що згідно з наданим актом оцінки потреб сім`ї/особи №431, складеним у [ADDRESS] , батько дитини [PERSON] має задовільний висновок щодо стану здоров`я; емоційний стан - стабільний, урівноважений; відсутні шкідливі звички та прояви девіантної поведінки; має достатнє коло спілкування, підтримку рідних/близьких; висновок щодо впливу зайнятості на життєзабезпечення - позитивний; висновок щодо здатності до самообслуговування - позитивний; основні доходи - задовільні; помешкання та його стан задовільні, дотримуються санітарно-гігієнічних норм. 03.09.2025 року дане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини, на яку було запрошено батька дитини, який сказав, що колишня дружина без пояснень забрала дитину і забороняє йому бачитися з донькою, коли у 2020 році він прийшов до дитини, та знайшов її у поганих умовах. Він вважає, що мати дитини не займається нею і навчання [PERSON] обмежено. Пояснив, що він хоче приймати участь у житті дитини, бажає, щоб донька проживала з ним, при цьому він не заперечує і не буде чинити перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю (т.2 а.с.222). Згідно довідки відділу освіти Гощанської селищної ради Синівського ліцею №97 від 29.07.2025 року батько [PERSON] - [PERSON] контакту із школою не підтримує, успішністю дочки не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дочку до школи приводить і забирає мати, на виклики до школи приходить теж тільки мати (т.2 а.с.74). Згідно характеристики учениці 5 класу Синівського ліцею Гощанської селищної ради Рівненської області [PERSON] навчається в Синівському ліцеї з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. До навчання ставиться відповідально, має бажання вчитися. Навчальні заняття відвідує регулярно. Має навчальні досягнення достатнього та високого рівнів. [PERSON] проживає з мамою. Батько, [PERSON] , із сім`єю не проживає. Мама, [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини. Бере активну участь у шкільному та особистому житі дочки, спілкується з вчителями, класним керівником учениці. Приймає участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Стосунки в родині доброзичливі. Фізичного та психологічного насилля до дитини в сім`ї не виявлено (т.2 а.с.75). З висновку, Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області, який надійшов до суду 26.08.2025 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою проживає малолітня [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 08.08.2025, проведеного за адресою: [ADDRESS] , санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. Відповідно до характеристики, виданої старостою Липківського старостинського округу Гощанської селищної ради від 07 серпня 2025 року №21-38/40 компрометуючих матеріалів на гр. [PERSON] немає. Згідно з листом Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 31 липня 2025 року № 143323-2025 гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягалася. Відповідно до листа КЗ «Територіальний центр соціальних послуг» Гощанської селищної ради від 31 липня 2025 року № 01-07/403 сім`я [PERSON] не перебуває на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Згідно з листом Синівського ліцею Гощанської селищної ради від 06 серпня 2025 року № 97 [PERSON] є ученицею ліцею. Матір, [PERSON] , приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини. Бере активну участь у шкільному та особистому житті дочки, спілкується з вчителями, класними керівниками, відвідує збори. Батько, [PERSON] , контакту із школою не підтримує, успішність дочки не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. 08 серпня 2025 року працівником служби у справах дітей Гощанської селищної ради проведено бесіду з малолітньою [PERSON] . В ході бесіди дівчина повідомила, що її життям, навчанням цікавиться матір, [PERSON] , яка її у всьому підтримує, купує все необхідне. Зі слів, [PERSON] , вона не пам`ятає, коли бачила свого батька [PERSON] , він їй не телефонує, не цікавиться її життям, навчанням, не вітає з днем народження, подарунків не надсилає. Матір, [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Гощанської селищної висловила свою думку щодо визначення місця проживання малолітньої дочки з нею. [PERSON] на засіданні комісії висловила своє бажання проживати разом з матір`ю. Працівник служби у справах дітей селищної ради намагався запросити гр. [PERSON] в телефонному режимі на засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак він не надав такої можливості. Інформацію про місце, час і розгляд питання надіслано через sms-повідомлення. Орган опіки та піклування Гощанської селищної ради прийшов висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] [INFO] . Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , оскільки він суперечить інтересам дитини. Дослідженими судом доказами підтверджено бажання [PERSON] , якій на момент розгляду справи вже виповнилось 11 років проживати з мамою - [PERSON] . Будь-яких доказів, які б вказували на те, що проживання з матір`ю негативно впливає на фізичний, психологічний стан дитини і її розвиток, судом не встановлено. Особиста прив`язаність доньки до матері була очевидною під час заслуховування її думки в судовому засіданні. Суд вважає, що застосування моделі спільної фізичної опіки над дитиною в даному випадку є недоцільним і таким, що не сприятиме якнайкращому забезпеченню її інтересів. Суд враховує висновки Європейського Суду з Прав Людини, зокрема викладені у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, рішення від 28.10.2010, пункт 54: «… Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод» (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1). З огляду на викладене, врахувавши інтереси малолітньої дитини, її вік, психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права на гармонійний розвиток та належне виховання, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на її виховання і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, враховуючи думку дитини, суд вважає правильним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю. При цьому суд враховує те, що батьком дитини не надано будь-яких доказів більшої особистої прихильності до нього порівняно з матір`ю, а також інших доказів чи доводів, які б дозволяли суду дійти висновку про те, що проживання з матір`ю будь-яким чином шкодить або може зашкодити інтересам чи безпеці дитини. Доводи, які викладені [PERSON] у зустрічному позові, на думку суду сформовані внаслідок неприязних відносин з колишньою дружиною, які виникли після розірвання шлюбу та конфліктних ситуацій між ними. В зв`язку з вищезазначеним, первісні позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для задоволення зустрічного позову суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 908 грн. судового збору, який у відповідності до закону підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved