Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

позивач ТОВ «Сучасний Факторинг» звернулося\~до суду\~з позовомчерез\~систему «Електронний\~суд» до відповідача [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 10211074848\~від 18.08.2021\~у розмірі\~11352,11\~грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.08.2021 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10211074848 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 18628,50 грн. строком на 12 місяців. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Внаслідок невиконання зобов`язань за кредитним договором станом на 28.07.2025 виникла заборгованість в сумі 11352,11 грн., що складається: 7358,92 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 3993,19 грн. загальна заборгованість за сумою комісії. Ухвалою від 26.08.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія зазначеної ухвали була надіслана у порядку ст. 272 ЦПК України позивачу за його місцезнаходженням та відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (перебування), встановленим судом у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Заперечення від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Позивач, який про дату, час і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою відповідальної особи про доставку електронного листа 01.09.2025, - у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання від позивача до суду не надходило. При цьому, матеріали позовної заяви містять клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, до початку розгляду справи звернувся до суду із заявою, яка зареєстрована у суді 30.10.2025 за вх. № 7070/25, в якій зазначив, що позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» про стягнення заборгованості за кредитним договором визнає у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Додатково просив зменшити витрати на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. 18.08.2021 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10211074848 по продукту «Кредит на товар», за яким позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 18628,50 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Позика видана на 12 місяців. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування. (а.с. 15-18). Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 цього Кодексу\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається\~із матеріалів\~справи,\~банк виконав\~зобов`язання,\~надавши відповідачу\~кредит.При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті в строк, визначений договором, та не сплачені передбачені умовами договору проценти, що свідчить про порушення його прав. Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати визначених сторонами у договорі процентів. Із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 10211074848 від 18.08.2021, встановлено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Сучасний Факторинг» станом на 18.07.2025 становить 11352,11 грн., з яких: 7358,92 грн. загальна заборгованість за тілом кредиту; 3993,19 грн. загальна заборгованість за сумою комісії за користуванням кредиту. Заперечення щодо зазначеного розрахунку заборгованості за кредитним договором від відповідача до суду не надходили (а.с. 14). Положення ст. 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначають змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11352,11 грн., у зв`язку з чим, позов слід задовольнити. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат по оплаті професійної правничої допомоги надано наступні докази: - договір № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025, укладений між адвокатський бюро «Тарса Онищенка» та ТОВ «Юніт Капітал». щодо надання правничої допомоги, із сплатою за такі правові послуги гонорару; - акт № 232 прийому-передачі наданих послуг від 25.07.2025, за змістом якого сторони договору про надання правової допомоги від 20.06.2025 підтвердили надання адвокатом правової допомоги, а саме: надання усної консультації; узгодження правової позиції; складання позовної заяви, за гонорар у розмірі 6500,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Надаючи оцінку клопотанню відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката судом відзначається, що відповідачем зауважено, що справа яка розглядається є малозначною, а тому заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності.

Outcome: approved