Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У жовтні 2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов позов Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення міської ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку, у якому позивач просить суд: - визнати незаконним п. 2.9 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 24.07.2018 № 597-VII, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:009:0600; - скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за номером 27960088 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600, внесений згідно рішення державного реєстратора Шабівської сільської ради Саченко О.Ф. від 18.09.2018 № 43049981 (РНОНМ 1646107651103); - припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600; та - у разі задоволення позову стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір за подачу позову. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою вивчено стан додержання Білгород-Дністровською міською радою вимог земельного законодавства при розпорядженні земельними ділянками комунальної власності на території міста Білгород-Дністровського. Установлено, що п. 2.9 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 24.07.2018 № 597-УІІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:009:0600. На підставі вказаного рішення Білгород-Дністровської міської ради [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600 згідно рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвої Г.В. від 18.09.2018 № 43049981 (РНОНМ 1646107651103, номер запису про право власності 27960088). Позивач вважає, що [PERSON] набуто спірну земельну ділянку у власність з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, а тому рішення Білгород-Дністровської міської ради має бути визнано судом незаконним, запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - скасованим, а право власності [PERSON] - припиненим, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4.7 ДСТУ-Н Б Б. 1.1-12:2011 «НАСТАНОВА ПРО СКЛАД ТА ЗМІСТ ПЛАНУ ЗОНУВАННЯ ТЕРИТОРІЇ (ЗОНІНГ)», які були чинними станом на 20.03.2018, на схемі зонування територія населеного пункту поділяється на територіальні зони, для кожної з яких встановлюється містобудівний регламент. На схемі зонування відображаються, зокрема, межі та кодові позначення встановлених Зонінгом територіальних зон (включно з підзонами у їх складі). Містобудівними регламентами, встановленими для кожної територіальної зони (підзони), визначаються, зокрема, види дозволеного (переважні та супутні) використання земельних ділянок. Для кожної земельної ділянки дозволеним є таке використання, яке відповідає містобудівному регламенту відповідної зони. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 28.07.2017 № 391 затверджено містобудівну документацію «Проект внесення змін до генерального плану міста Білгород-Дністровського Одеської області», «План зонування території міста Білгород-Дністровського Одеської області (зонінг)». Згідно листа Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 28.10.2019 № 343 територія земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600 регулюється Генеральним планом міста Білгород-Дністровського та Планом Зонування міста Білгород-Дністровського, затвердженими рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2017. Згідно Плану зонування території міста вищевказана земельна ділянка знаходиться в зоні Ж-3 (зона змішаної багатоквартирної забудови та громадської забудови). В зоні Ж-3 не передбачено використання земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до Пояснювальної записки до Плану зонування території міста до переважних видів використання територій (земельних ділянок) зони змішаної багатоквартирної забудови та громадської забудови (Ж-3) відноситься: багатоквартирні житлові будинки поверховістю до 9 поверхів, окремо розташовані або зблоковані; загальноосвітні та спеціалізовані учбові заклади всіх типів; окремо розміщені, вбудовано-прибудовані дитячі заклади, а також зблоковані з початковими школами; окремо розташовані і вбудовано-прибудовані адміністративні установи, підприємства торгівлі, обслуговування громадського харчування; озеленені території; клуби багатоцільового та спеціалізованого призначення; бібліотеки; виставкові зали; спортивні майданчики; аптеки; амбулаторії, консультативні медичні заклади; поштові відділення, телефонні та телеграфні станції; усі типи використання, дозволені у зоні Г, а також в житловій зоні Ж-2, які можуть розміщуватись в окремій будівлі чи на будь-якому поверсі будинку іншого призначення. До супутніх видів використання територій (земельних ділянок) відноситься: технічні будівлі та споруди; багатоповерхові гаражі підземні, напівпідземні, наземні (до 5 поверхів), вбудовані, прибудовані чи окремо розташовані; відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту з розрахунку відповідно ДБН 360-92**; пункти прийому вторинної сировини від населення; споруди комунальної та інженерної інфраструктури, необхідної для обслуговування даної зони. До допустимих видів використання, які потребують спеціальних погоджень відноситься: культові споруди; установи охорони здоров`я, відпочинку, туризму, фізкультурно-оздоровчі заклади; тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності. Таким чином, земельна ділянка по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600, відведена у власність [PERSON] з порушенням вимог, встановлених Земельним кодексом України, Законами України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», у вигляді невідповідності містобудівній документації - Генеральному плану міста Білгород-Дністровського та Плану Зонування міста Білгород-Дністровського, затвердженими рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2017. Більш того, як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] висновком Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 15.12.2015 № 709 зазначено, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується. Водночас, відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції станом на 15.12.2015, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 28.10.2019 № 343 план зонування щодо вказаної земельної ділянки затверджений лише на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2017, тобто на момент погодження проекту землеустрою територія вказаної земельної ділянки у відповідності до приписів ч. З ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планом зонування або детальним планом території не регулювалась, а тому Управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради мав би бути наданий негативний висновок. Крім того, як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 29.04.2020 № 531/114 станом на 18.08.2015 діючою містобудівною документацією був генеральний план міста, затверджений рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 27.12.2000 № 505. Орієнтовне місце розташування земельної ділянки згідно генерального плану міста Білгород-Дністровського Одеської області, затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 27.12.2000 № 505, відноситься до території багатоквартирної житлової забудови. Згідно проекту детального планування житлового району «Південний», затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 19.11.1992 (що став основною складовою генерального плану міста, затвердженого рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 27.12.2000 № 505), вказана у запиті земельна ділянка передбачалась для будівництва декількох секцій 5-ти поверхового житлового будинку. Одночасно, місцевою прокуратурою не ініціюється перед судом питання щодо скасування рішення Білгород-Дністровської міської ради 24.07.2018 № 597-VII, яким передано [PERSON] земельну ділянку у власність, оскільки вказане рішення є ненормативним актом, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, а також вичерпало свою дію шляхом виконання. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейков Л. до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення міської ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 05.10.2020 заяву керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейкова Л. про забезпечення позову по цивільній справі № 495/5979/20 за позовом Керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Нейков Л. до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення міської ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку було задоволено: накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер 5110300000:01:009:0600) по [ADDRESS] . 12.10.2020 від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла відповідь на запит суду. 21.10.2020 від Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області надійшла заява про повернення ухвали суду. 05.11.2020 від Білгород-Дністровської міської ради надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказує, що позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними з огляду на наступне. Так, пунктом 2.9 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 24.07.2018 № 597-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600. На підставі вказаного рішення [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600 згідно рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвої Г.В. від 18.09.2018 № 43049981. Так, рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 1352-VI від 18.08.2015 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду», гр. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] для\~будівництва\~і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність. На підставі вищезазначеного рішення гр. [PERSON] було замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який відповідно до вимог ст. 186-1 Земельного кодексу був погоджений Управлінням містобудування та архітектури і територіальним відділом Держгеокадастру (за принципом екстериторіальності). Земельна ділянка була сформована та присвоєний кадастровий номер 5110300000:01:009:0600. 11.01.2018 [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровської міської ради з заявою № 22/18-33/78241 про винесення на розгляд сесії міської ради питання стосовно затвердження проекту землеустрою. Управлінням комунальної власності підготовлено відповідний проект рішення та винесено на розгляд сесії міської ради та за результатами розгляду прийнято рішення Білгород-Дністровської міської ради № 597-VII від 24.07.2018 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:009:0600) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна\~ділянка). Таким чином, законних підстав для відмови у погодженні документації із землеустрою Білгород-Дністровська міська рада не мала. На підставі викладеного у задоволенні позову Білгород-Дністровська міська рада просила відмовити. 06.11.2020 від представника Білгород-Дністровської міської ради надійшла заява про долучення доказів направлення відзиву. 13.11.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив. Ознайомившись з доводами, викладеними у відзиві, позивачем встановлено, що відповідач не наводить жодної обставини на спростування доводів позовної заяви, а фактично зазначає норми законодавства, якими підтверджуються позовні вимоги місцевої прокуратури. Так, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції станом на 15.12.2015, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 28.10.2019 № 343 план зонування щодо вказаної земельної ділянки затверджений лише на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2017. Тобто, станом на момент погодження проекту землеустрою Управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради щодо вказаної території детальний план (план зонування) не був затверджений. Водночас, висновком Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 15.12.2015 № 709 зазначено, що проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується. Згідно з ч. 17 ст. 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Таким чином, Управлінням містобудування та архітектури у Білгород-Дністровської міської ради не мав би бути погоджений проект землеустрою з огляду на приписи ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За вказаними обставинами СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №\~42020161240000044 від 28.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Крім того, відповідачем ніяким чином не спростовується інформація Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради, надана згідно листа від 28.10.2019 № 343, відповідно до якого територія земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600 регулюється Генеральним планом міста Білгород-Дністровського та Планом Зонування міста Білгород-Дністровського, затвердженими рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2017. Згідно Плану зонування території міста вищевказана земельна ділянка знаходиться в зоні Ж-3 (зона змішаної багатоквартирної забудови та громадської забудови). В зоні Ж-3 не передбачено використання земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Таким чином, відведення спірної земельної ділянки відбулось всупереч вимог містобудівної документації, що є порушенням приписів ст. 39 ЗК України, ч. 2 ст. 5, ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 20 Закону України «Про основи містобудування». 16.01.2021 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів. 22.01.2021 від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 22.03.2021 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи. 03.06.2021 надійшли виділені матеріли з Одеського апеляційного суду. 27.09.2021 з Одеського апеляційного суду надійшла невручена кореспонденція. 04.10.2021 від представника позивача надійшло клопотання про залучення належного позивача. Ухвалою суду від 04.10.2021 клопотання представника позивача Білгород-Дністровської окружної прокуратури про залучення належного позивача по справі №\~495/5979/20 за позовною заявою Керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення міської ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку було задоволено: замінено первісного позивача Білгород-Дністровську місцеву прокуратуру на його правонаступника Білгород-Дністровську окружну прокуратуру. 05.07.2022 від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження по справі. Ухвалою суду від 05.07.2022 закрито підготовче провадження у цивільній справі\~за позовом Керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON] про визнання незаконним рішення міської ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку, призначити справу до судового розгляду по суті. 22.09.2022 від представника відповідача, Білгород-Дністровської міської ради, надійшли пояснення по справі. 22.04.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Садовського\~В.Є. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 05.12.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Садовського\~В.Є. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 09.04.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Садовського\~В.Є. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача. 31.03.2025 від представника відповідача надійшла промова. Позиції учасників цивільного процесу Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури у судовому засідання позов просила задовольнити. Представник відповідача, Рудзевицького О.В., адвокат Садовський В.Є. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Представник відповідача, Білгород-Дністровської міської ради, у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причина неявки суду невідома. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 27.10.2025, суд повідомив учасників провадження, що переходить на стадію ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 05.11.2025. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 № 231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Фактичні обставини справи встановлені судом Судом встановлено, що рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 1352-VI від 18.08.2015 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду» надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, вільних від забудови у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по [ADDRESS] . Пунктом 9 вказаного Рішення зобов`язано громадян, відповідно до цього рішення представити розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок на розгляд та затвердження Білгород-Дністровською міською радою, згідно зі ст.ст.186, 186-1 Земельного кодексу. На підставі вищезазначеного рішення [PERSON] було замовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . У технічній документації наявний висновок Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради № 709 від 15.12.2015 відповідно до якого, розміщення земельної ділянки відповідає генеральному плану міста Білгорода-Дністровського, затвердженого рішенням міської ради № 505-XXIII від 27.12.2000, а проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується. Пунктом 2.6 рішення Білгород-Дністровської міської ради № 597-VII від 24.07.2018 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) відповідачу [PERSON] , площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 5110300000:01:009:0600. На підставі вказаного рішення Білгород-Дністровської міської ради відповідачем [PERSON] набуто право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600 згідно рішення державного реєстратора виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Карпеєвої Г.В.. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 28.07.2017 № 391-VII «Про затвердження містобудівної документації «Проект внесення змін до генерального плану міста Білгорода-Дністровського Одеської області», «План зонування території міста Білгорода-Дністровського Одеської області (зонінг)» затверджено містобудівну документацію «Проект внесення змін до генерального плану міста Білгород-Дністровського Одеської області», «План зонування території міста Білгород-Дністровського Одеської області (зонінг)». Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради від 28.10.2019 № 343 територія, зокрема, земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5110300000:01:009:0600) регулюється Генеральним планом міста Білгород-Дністровського та Планом Зонування міста Білгород-Дністровського, затвердженими рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2019. Згідно з планом зонування території міста вищевказана земельна ділянка знаходиться в зоні Ж-3 (зона змішаної багатоквартирної забудови та громадської забудови). В зоні Ж-3 не передбачено використання земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до Пояснювальної записки до Плану зонування території міста до переважних видів використання територій (земельних ділянок) зони змішаної багатоквартирної забудови та громадської забудови (Ж-3) відноситься: багатоквартирні житлові будинки поверховістю до 9 поверхів, окремо розташовані або зблоковані; загальноосвітні та спеціалізовані учбові заклади всіх типів; окремо розміщені, вбудовано-прибудовані дитячі заклади, а також зблоковані з початковими школами; окремо розташовані і вбудовано-прибудовані адміністративні установи, підприємства торгівлі, обслуговування громадського харчування; озеленені території; клуби багатоцільового та спеціалізованого призначення; бібліотеки; виставкові зали; спортивні майданчики; аптеки; амбулаторії, консультативні медичні заклади; поштові відділення, телефонні та телеграфні станції; усі типи використання, дозволені у зоні Г, а також в житловій зоні Ж-2, які можуть розміщуватись в окремій будівлі чи на будь-якому поверсі будинку іншого призначення. До супутніх видів використання територій (земельних ділянок) відноситься: технічні будівлі та споруди; багатоповерхові гаражі підземні, напівпідземні, наземні (до 5 поверхів), вбудовані, прибудовані чи окремо розташовані; відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту з розрахунку відповідно ДБН 360-92**; пункти прийому вторинної сировини від населення; споруди комунальної та інженерної інфраструктури, необхідної для обслуговування даної зони. До допустимих видів використання, які потребують спеціальних погоджень відноситься: культові споруди; установи охорони здоров`я, відпочинку, туризму, фізкультурно-оздоровчі заклади; тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності. Таким чином, земельна ділянка по [ADDRESS] , кадастровий номер 5110300000:01:009:0600, була відведена у власність [PERSON] у вигляді невідповідності містобудівній документації - Генеральному плану міста Білгород-Дністровського та Плану Зонування міста Білгород-Дністровського, затвердженими рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 391 від 28.07.2019. Нормативно-правове обґрунтування та висновки суду Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з положеннями статті 2 ЦК України земельні відносини регулюються земельним законодавством. Частиною четвертою статті 83 ЗК України передбачено категоризацію земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність. Зокрема, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). За загальним правилом землі загального користування - це земельні ділянки, режим користування якими відзначається найбільшою загальнодоступністю. У містах, селищах і сільських населених пунктах, землі загального користування складаються з земель шляхів сполучення (площі, вулиці, провулки, проїзди (в межах червоних ліній), дороги, набережні), земель для задоволення культурно-побутових потреб населення (парки, лісопарки, сквери, сади, бульвари, водойми, пляжі), полігонів для захоронення неутилізованих промислових відходів, полігонів побутових відходів і сміттєпереробних підприємств, та інших земель, що служать для задоволення потреб міста, селища, сільського населеного пункту. Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Стаття 118 Земельного Кодексу України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до вказаної норми громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Таким чином, на час ухвалення рішення 24.07.2018 про передачу земельної ділянки [PERSON] був затверджений План Зонування міста Білгород-Дністровського, відповідно до якого спірна земельна ділянка не могла бути відведена та передана безкоштовно у власність відповідачу, адже згідно з Планом Зонування територія міста, спірна земельна ділянка знаходиться в зоні Ж-3, у якій не передбачено використання земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відтак рішення Білгород-Дністровської міської ради було прийнято без врахування таких обставин. Проте вказані обставини не можуть бути підставою задоволення вимог, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). У пункті 71 рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) зазначено, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), п. 38). Висновком Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради № 709 від 15.12.2015 підтверджено, що розміщення спірної земельної ділянки відповідає генеральному плану міста № 505-XXIII від 27.12.2000, а проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідає вимогам чинного законодавства України та іншим нормативно-правовим актам та погоджується. Неправомірність відповідного висновку і погодження уповноважених органів, його незаконність відповідним порядком станом на час порушення питання про передачу майна у власність не була встановлена. Питання неправомірного рішення порушене через п`ять років після початку процедури. Набувач земельної ділянки, звертаючись за її виділенням покладається на компетентність відповідних уповноважених установ і органів та на правомірність їхніх дій і рішень. Земельні ділянки із земель житлової та громадської забудови можуть передаватися у приватну власність. Управління у сфері земельних відносин належить до компетенції відповідної місцевої ради та уповноважених органів архітектури, містобудування, земельних відносин, які, зокрема, в межах своїх повноважень може змінювати певні містобудівні умови, правила забудови, в тому числі, змінювати план зонування. Спірна земельна ділянка не належить до тих, які загальновідомо не можуть перебувати у власності фізичних осіб. Отже, набувач не діє в умовах очевидності та не може знати чи передбачати, яка саме забудова допустима на відповідних земельних площах, у відповідних межах тощо. На час порушення питання про надання земельної ділянки план зонування затверджений не був. За встановлених обставин даної справи [PERSON] діяв у правовідносинах із набуття права власності на земельну ділянку добросовісно і не вчиняв протиправних дій, не може за відсутності будь-якої його вини зазнавати негативних наслідків, у тому числі, нести майнову відповідальність у вигляді позбавлення права власності на земельну ділянку. У випадку задоволення позову відповідач буде позбавлений права власності на майно без компенсації. Проте відповідач не повинен передбачати наявність ризику того, що право власності на майно може бути припинено в зв`язку з бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання помилок. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною. Факт незаконного відчуження спірної земельної ділянки не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням. Дії органу, який отримавши погодження та документи, прийняв рішення про надання земельної ділянки і на правомірність якого відповідач [PERSON] обґрунтовано покладався знаходяться поза волею і контролем самого відповідача. Відтак припинення права власності є неможливим, втручання у право володіння буде непропорційним. З урахуванням вищевикладеного, відсутні підстави для задоволення позову. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

Outcome: dismissed