Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Голова Правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Авдєєв С. звернувся до Холодногірського районного суду м.Харкова з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 113\~429,99 гривень в якості відшкодування витрат, заподіяних ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», а також суму судового збору в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що\~10.03.2023\~між ПрАТ\~«СК «Арсенал\~Страхування» та\~ПрАТ «Комплекс\~Безлюдівський м`ясокомбінат»\~було укладено\~договір страхування\~наземного транспорту\~№ 225/23-Т/Х/01,\~згідно якого\~ПрАТ «СК\~«Арсенал Страхування»\~взяло на\~себе зобов`язання\~компенсувати будь-яке\~пошкодження або\~знищення автомобіля\~марки «TOYOTA\~Саmrу»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~його окремих\~складових частин\~чи додаткового\~обладнання внаслідок\~ДТП.\~25.09.2023\~в м.\~Харків,\~на вул.\~Копиловська,\~11А,\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~«TOYOTA\~Camry»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~та автомобіля\~«MERCEDES-BENZ\~SPRINTER»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Дана ДТП\~сталася в\~результаті порушення\~ПДР водієм\~автомобіля «MERCEDES-BENZ\~SPRINTER»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~постановою Ленінського\~районного суду\~м.\~Харкова по\~справі №\~642/5806/23\~від 25.10.2023.\~Внаслідок даної\~ДТП транспортному\~засобу марки\~«TOYOTA\~Camry»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~були спричинені\~механічні пошкодження,\~а його\~власнику завданий\~матеріальний збиток.\~Відповідно до\~Висновку щодо\~вартості матеріального\~збитку заподіяного\~власнику КТЗ\~№ 630/10-23\~від 06.10.2023\~р.,\~наданого СОД\~ФОП [PERSON] ,\~вартість відновлювального\~ремонту ТЗ\~«TOYOTA\~Camry»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~становить 124\~892\~грн.\~94\~коп. Згідно Рахунку № 0000001015 від 27.09.2023 р. (на суму 39 339,99 грн.), наданого ФОП [PERSON] , та Рахунку на оплату № 57 від 03.10.2023 р. (на суму 74 090,00 грн.), наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA Camry» д.н.з. [NUMBER] склала 113 429 грн. 99 коп. У зв`язку із викладеним і відповідно до умов договору страхування, Страхового акту №006.02322123-1 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування у розмірі 113 429 грн. 99 коп. Станом на дату ДТП , а саме 25.09.2023 цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а тому позивач має право зворотної вимоги до відповідача. 16.10.2023 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило на адресу Відповідача, досудову вимогу, однак останнім дана вимога була проігнорована та залишена поза увагою і позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Холодногірського районного суд м.Харкова від 27.08.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила розгляд проводити за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Так, з матеріалів справи вбачається, що судом на адресу реєстрації відповідача направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, а також матеріали позовної заяви, судові повістки рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку поштові відправлення не були вручені відповідачу та повернуто на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). \~Відповідно до постанови КЦС ВС від 01.12.2023 № 591/4832/22 (61-10261св23) -довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18. Окрім того, повідомлення про виклик розміщувалося на веб-сайті «Судова влада України». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що 10.03.2023 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПрАТ «Комплекс Безлюдівський м`ясокомбінат» було укладено договір страхування наземного транспорту № 225/23-Т/Х/01 «ALL RISKS», згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «TOYOTA Саmrу» д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с. 5-13). Строк дії договору з 22.03.2023 по 21.03.2024.\~ 25 вересня 2023 року о 14 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «MERCEDES -BENZ» д.н.з. [NUMBER] в м. Харкові по вул. Копиловській, 11-А, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу під час об`їзду автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , який був припаркований, що призвело до зіткнення. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та їх власникам завдано матеріальні збитки. Таким чином, [PERSON] , порушив п.13.3, п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду міста Харкова від 25.10.2023, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн. Постанова набрала законної сили 07.11.2023 (а.с.20-21). Станом на дату ДТП , а саме 25.09.2023 цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина відповідача\~ [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 25.09.2023 ПрАТ «Комплекс\~Безлюдівський м`ясокомбінат»\~власник застрахованого автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] звернулося до ПАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку (а.с.17). Протоколом технічного огляду КТЗ від 27.09.2023 експертом визначено перелік та назви деталей та описано пошкодження автомобіля «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] (28-36). Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 630/10-23 від 06.10.2023 р., наданого СОД ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту ТЗ «TOYOTA Camry» д.н.з. [NUMBER] становить 124 892 грн. 94 коп. (а.с.22-24). Вказане також підтверджується наданою ремонтною калькуляцією №630/10-22 від 06.10.2023 (а.с.25-27). Згідно Рахунку № 0000001015 від 27.09.2023 р. (на суму 39 339,99 грн.) (а.с.37), наданого ФОП [PERSON] , та Рахунку на оплату № 57 від 03.10.2023 р. (на суму 74 090,00 грн.) (а.с.36), наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «TOYOTA Camry» д.н.з. [NUMBER] склала 113 429 грн. 99 коп. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 10.10.2023 Ринкова вартість застрахованого об`єкта 930 000,00 грн., страхова сума - 930 000,00 грн., вартість робіт та матеріалів 39\~339,99 грн., вартість складових 74090,00 грн., вартість ремонту (з урахуванням зносу у випадках відшкодування з урахуванням зносу) 113\~429,99грн. Страхову відшкодування 113\~429,99 грн. (а.с.38). На підставі вищезазначених рахунків, страховою компанією складено страховий акт №006.02322123-1, згідно якого сума регресних вимог 113\~429,99 грн. Відповідно до умов договору страхування, Страхового акту № 006.02322123-1 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування у розмірі 113 429 грн. 99 коп., на підставі Рахунку № 0000001015 від 27.09.2023 р. (на суму 39 339,99 грн.), наданого ФОП [PERSON] , та Рахунку на оплату № 57 від 03.10.2023 р. (на суму 74 090,00 грн.), наданого ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжними дорученнями №51516660 від 11.10.2023 (на суму 39 339,99 грн.) та №51516665 від 11.10.2023 (на суму 74 090,00 грн.) (а.с.40,41). Станом на дату ДТП , а саме 25.09.2023 цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а тому позивач має право зворотної вимоги до відповідача. 16.10.2023 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило на адресу Відповідача, досудову вимогу, однак останнім дана вимога була проігнорована та залишена поза увагою і позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами абзацу другого частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним Кодексом України, Законом, який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування», тут і далі - Закон № 85/96-ВР, чинний на момент виникнення спірних правовідносин). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України, тут і далі чинному на момент виникнення спірних правовідносин). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону № 85/96-ВР). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону № 85/96-ВР). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону № 85/96-ВР). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону № 1961-IV передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27 Закону № 85/96-ВР та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону № 85/96-ВР, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону № 1961-IV зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону № 85/96-ВР до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у постановах Верховного Суду від 03.09.2018 у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18), від 24.02.2020 у справі № 707/2727/18 (провадження № 61-12109св19), від 24.03.2021 у справі № 523/3212/19 (провадження № 61-12680св20), від 19.07.2023 у справі №758/9052/19 (провадження № 61-12000св22). Відповідно до статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик,

Outcome: approved