Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

25.08.2025 ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 22032000216104 від 08.11.2019 у розмірі 32\~961,11 грн, інфляційні витрати у розмірі 794,88 грн та 3 % річних у розмірі 131,10 грн, 2\~422,40 грн судового збору, 3\~000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог покликається на наступне. 08.11.2019 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22032000216104. Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. 15.12.2021 згідно умов Договору факторингу № 15/12/21, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (код ЄДРПОУ 14352406) відступило право вимоги за Кредитним Договором № 22032000216104 від 08.11.2019 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 43453613), а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 32 035,13 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту: 22465,15 грн; заборгованість по відсотках: 9,58 грн; заборгованість по комісії: 9560,4 грн. Ухвалою судді Салтівський районний суд міста Харкова 26.08.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, у заяві по суті спору просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Скеровані на адресу відповідача за останнім відомим місцем проживання як ухвала про відкриття провадження, так і судові повістки, остання з яких з відміткою за 01.10.2025 «про відсутність адресата за вказаною адресою» - повернулися на адресу суду. \~ \~ \~ \~У постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (провадження 61-185св23) Верховний Суд зробив висновок, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У судове засідання відповідач [PERSON] викликався також шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Судової влади України 17.10.2025 оголошення про виклик. Таким чином судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи. Отже відповідач в судове засідання повторно не з`явився, клопотань та заяв до суду не надходило. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростовував доводи позивача. Своїм правом на відзив на позов відповідач не скористався. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Приписами п.1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» (заява N\~24465/04) суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі від 15.05.2008 «Надточій проти України» (заява № 7460/03) та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі від 08.04.2010 «Гурепка проти України» (заява № 61406/00) наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 06.11.2025, враховуючи одночасне існування умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на наявність між сторонами кредитно-факторингових правовідносин, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено, що 08.11.2019 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22032000216104 (а.с. 23-25). На основі оцінки фінансового стану позичальника уповноваженою особою прийнято рішення щодо надання кредиту (а.с. 27). Власноручним підписом 08.11.2019 відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Top-Up зі страховкою (3-500)» (а.с. 26). Кредит надавався на споживчі потреби у формі кредит готівкою з лімітом в розмірі 24\~800,00 грн строком на 24 місяці з фіксованою процентною ставкою 0,001% річних та реальною річною ставкою 69,15%. Відповідно до п. 1.1. Договору, кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі кредиту вважався день валютування коштів на рахунку клієнта. Сторони погодили відповідно до умов договору розмір щомісячної комісії за обслуговування кредиту, яка становила: з 08.11.2019 по 07.06.2020 3% від суми кредиту; з 08.06.2020 по 07.12.2020 2,5% від суми кредиту; з 08.12.2020 по 07.06.2021 1,5% від суми кредиту, з 08.06.2021 по 08.11.2021 0,925 % від суми кредиту. У п. 2.1. кредитного договору сторони погодили, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплата процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (обов`язкових платежів). Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені сторонами в графіку платежів, який викладений у п. 4 договору. Як вбачається з виписки по особовому рахунку за період з 08.11.2019 по 14.12.2021, контрагент [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитними коштами користувався, частково погашав заборгованість за кредитом (а.с. 30-99). Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість перед банком, яка згідно наданого Розрахунку за контрагентом [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , станом на 14.12.2021 складала 32\~035,13 грн та складалася з 22\~465,15 грн залишку простроченого кредиту, 9,58 грн залишку прострочених відсотків та 9\~560,40 грн залишку прострочених комісій (а.с. 101). У подальшому 15.12.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 22032000216104 від 08.11.2019 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги до Відповідача (а.с. 102-114). Згідно п. 6.2.2. Право Вимоги переходить до Фактора з моменту набрання чинності самим Договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношення до Боржників стосовно їх заборгованості. Як визначено сторонами у п. 12.1 Договору факторингу, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Судом встановлено, що відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 15.12.2021 до Договір факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників (а.с. 117). Відповідно до наявного в матеріалах Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024, сума боргу [PERSON] перед Новим кредитором становить 32 035,13 грн, із яких: 22\~465,15 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9,58 грн - заборгованість за відсотками; 9\~560,40 грн - заборгованість за комісією (а.с. 116). Таким чином, права вимоги за Договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 перейшли від Клієнта до Фактора за Актом приймання-передачі прав вимоги (Додаток3), яким сторони підтвердили, що права грошових вимог передані у повному обсязі, у сторін відсутні взаємні претензії (а.с. 118). ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» здійснило оплату за договором факторингу, про що в матеріалах наявна копія платіжної інструкції № 3251 від 15.12.2021 на суму 9 500001,00 грн з призначенням платежу «оплата згідно договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021. Без ПДВ» (а.с. 119). 05.06.2025 позивачем скеровувалася на адресу відповідача Вимога про погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № 22032000216104 від 08.11.2019 (а.с. 120-121). Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином в результаті неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики утворилася заборгованість, яка порушує права та законні інтереси позивача і за відновленням яких він звернувся в суд з позовом. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей»\~як\~стандарту доказування,\~котрий\~ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) 23.08.2016\~визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом між сторонами існують правовідносини в сфері кредитування. Позичальник належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позивачу кредитні кошти. Відповідач зі своєї сторони взяті на себе зобов`язанні належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 32\~961,11 грн, яка порушує права та законні інтереси позивача, відтак такі підлягають відновленню. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Факт відступлення права вимоги доводиться наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, доводами відповідача не спростований. Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги спрямовані на захист позивачем своїх порушених прав та законних інтересів, кожен аргумент знаходить своє підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, не спростований відповідачем, відтак з метою відновлення прав та законних інтересів позивача позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» слід стягнути кредитну заборгованість у розмірі 32\~961,11 грн. Згідно із\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суду надано розрахунки інфляційних втрат за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 та 3 % річних за період з 15.12.2021 по 31.12.2021, тобто з урахуванням тимчасово встановленого нормами закону темпорального аспекту, оцінювати які критично у суду підстав не вбачається. Відтак з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 794,88 грн та 3 % річних у розмірі 131,10 грн. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) від 02.06.2014 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до положення\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025 з детальним описом наданих послуг, укладений між позивачем та представником (а.с. 122-128); Акт 22032000216104 від 15.08.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на суму 3\~000,00 грн (а.с. 129); ордер на надання правничої допомоги № 1975548 (а.с. 131). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дана законодавча норма відображена у висновку, сформованому Верховним Судом у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц. Який в продовження виснував наступне. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. В матеріалах справи відсутня позиція відповідача щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, документи на підтвердження вказаних витрат подані суду, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу в розмірі 3\~000,00 грн. Згідно вимог п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн (а.с. 17). На підставі викладеного та

Outcome: approved