Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

08.09.2025 [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Карпатнафтохім», в якому просить ухвалити рішення про стягнення на її користь середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи, але не більше як за 6 місяців. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 09.09.2021 до22.07.2024 перебувала в трудових відносинах з відповідачем, який до дня її звільнення з роботи нарахував, але не виплатив заробітну плату в сумі 33178,16 грн. та 42547,04 грн. за різні періоди. Наявний борг роботодавця з оплати праці досі існує частково. Заборгована заробітна плата стягнута судовим наказом Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2025 та 13.06.2025 у справі №345/2212/24. Після цього відповідач лише частково погасив борг 05.06.2025 та 13.06.2025. Враховуючи факт невиконання відповідачем покладеного на нього законом обов`язку провести повний розрахунок зі звільненим працівником, просить стягнути з ТОВ «Карпатнафтохім» обчислений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.09.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. В установлений судом процесуальний строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Сторони в судове засідання не з`явилися. Водночас, представник позивача разом з позовною заявою просив здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача, просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 14.10.2025 підготовче провадження у справі закрито. Дослідивши надані стороною позивача докази та встановивши на їх підставі фактичні обставини справи у відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що [PERSON] згідно із записами в трудовій книжці та відповідно до копії наказу № 390-К від 22.07.2024 працювала на ТОВ «Карпатнафтохім» на різних посадах. Звільнена з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю. Відповідно до наданої до матеріалів справи копії довідки від 16.09.2015 № 4/1-134 ТОВ «Карпатнафтохім» обчислений за травень-червень 2024 року середньоденний заробіток працівника [PERSON] складає 659,56 грн. Наявність непогашеного боргу відповідача перед [PERSON] із оплати праці до звільнення позивача у цій справі з роботи підтверджується копіями судових наказів Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2024 та від 24.10.2024, виданих у справах №345/2212/24 та №345/5991/24. Таким чином, заборгованість ТОВ «Карпатнафтохім» щодо нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і вихідної допомоги при звільненні [PERSON] з роботи підтверджується належними, достовірними і допустимими доказами. Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення працівника провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу (при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення). У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше\~як за\~шість місяців (ч.1 ст.117 КЗпП України). Розглядаючи зазначений індивідуальний трудовий спір суду належить дати відповідь на питання додержання позивачем визначеного законом тримісячного строку звернення до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] з роботи 22.07.2024. При цьому, законодавець не визначає чітко день, коли береться початок відліку цього строку. Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, а також на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Кодекс законів України про працю (ст.115) визначає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим із виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Водночас, невиплата з вини роботодавця заробітної плати є триваючим правопорушенням, яке припиняється фактичним погашенням заборгованості з оплати праці добровільно чи під впливом певних обставин (на вимогу третіх осіб). У будь-якому разі, за наявності боргу з оплати праці роботодавець повинен розрахуватися з працівником, який звільняється, в останній день існування між сторонами трудових правовідносин чи на вимогу працівника, який був відсутнім на роботі у день свого звільнення не пізніше наступного дня після пред`явлення вимоги про розрахунок. При цьому, відповідно до викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 (справа №810/451/17) правової позиції, початок обчислення передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду з вимогою про стягнення з роботодавця на підставі ч.1 ст.117 цього Кодексу середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з роботи працівника необхідно обчислювати днем проведення відповідного розрахунку в повному обсязі. Із позовної заяви та доданих до неї письмових доказів вбачається, що відповідач з порушенням вимог ч.1 ст.116 КЗпП України не провів зі звільненою [PERSON] повного розрахунку, через що зазначена особа двічі зверталася до суду із заявами про видачу судових наказів, копії яких досліджені судом. Отже, позов у справі щодо стягнення заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника з роботи подано з додержанням визначеного законом строку звернення до суду. Суд також зазначає, що відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки ТОВ «Карпатнафтохім», обчислений відповідно до вимог п.2,4,8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденний заробіток [PERSON] склав 659,56 грн. Оскільки суд не наділений повноваженнями стягувати з роботодавця середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи поза межами визначеного нормами КЗпП України граничного шестимісячного строку, з відповідача ТОВ «Карпатнафтохім» на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток на підставі ч.1 ст.117 цього Кодексу за період з 23.07.2024 до 22.01.2025 в сумі 87061,92 грн. (659,56 х 132) виходячи із встановленого на підприємстві режиму робочого часу. Питання про розподіл судових витрат вирішити згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved