Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» в особі його керівника Марії Хлопкової звернулося до Коломацького районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №324477635, укладеним між його сторонами 02 січня 2021 року, у розмірі 19563 гривні 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5500 гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 14063 гривні 50 копійок. Крім того позивач просив суд стягнути із відповідачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок, а також 7000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та [PERSON] укладений кредитний договір за №324477635 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNW85S2P. І, як запевнив позивач, одночасно з підписанням договору кредитодавець відправив на електронну адресу, зазначену позичальником у заяві про кредит, електронний лист із повідомленням про успішне підписання кредитного договору і вкладеним в нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту, а також Товариством перераховані грошові кошти в сумі 5500 гривень 00 копійок на банківську карту позичальника за № [NUMBER] . Крім того позивач зазначив, що кредитодавець виконав умови кредитного договору, перерахувавши на рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 5500 гривень 00 копійок, водночас, відповідач не виконав умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також, обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача у позові вказала, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладений договір факторингу за №28/1118-01 строком дії до 28 листопада 2019 року, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, і предметом відступлення за ним є, в тому числі, і вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому, оформлені відповідними реєстрами прав вимоги. Крім того у позові зазначено, що 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу за №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої строк дії вищезазначеного договору продовжено до 31 грудня 2020 року, а 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено ще одну додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що продовжила строк дії договору до 31 грудня 2021 року, і що 31 грудня 2021 року сторони договору погодили та уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. В подальшому, як вказав позивач, відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги за №124 від 09 березня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги за кредитним договором до відповідачки на загальну суму 12859 гривень 00 копійок. Також, представник позивача зазначив, що згідно договору\~факторингу від 05 серпня 2020 року за №05/0820-01 (з урахуванням додаткових угод до нього за №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року), укладеного між TOB «Таліон Плюс» та TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС»,\~TOB «Таліон Плюс» за плату відступило TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» належні йому права вимоги, а TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» прийняло належні TOB «Таліон Плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №324477635 на загальну суму 19563 гривні 50 копійок, а 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №324477635, укладеним між його сторонами 02 січня 2021 року, на загальну суму 19563 гривні 50 копійок. І, з огляду на те, що відповідачка отримані в кредит грошові кошти не повернула, а також не сплатила інші платежі, передбачені умовами договору, у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 19563 гривні 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5500 гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 14063 гривні 50 копійок, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення із нього на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вищевказаної суми боргу. 18 вересня 2025 року суддею Коломацького районного суду Харківської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні, а також задоволено клопотання позивача про витребування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації щодо підтвердження факту належності [PERSON] відповідної платіжної картки та зарахування у період з 02 січня 2021 року по 07 січня 2021 року на цю картку, банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРВАТБАНК», грошових коштів у сумі 5500 гривень 00 копійок за ініціативою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», про що постановлено відповідну ухвалу. Будь-які процесуальні дії, як то вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас, у поданій 02 вересня 2025 року позовній заяві, яка зареєстрована за вх. ЕС№1618/01-55/25 (а.с. 1-15), позивач просив суд справу розглядати без участі представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідачки (а.с. 166, 172-173). Причини неявки відповідачка суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило, у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк відзиву на позовну заяву не подавала. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Водночас згідно частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За правилами, визначеними ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки відповідачка своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подала, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки за наявними у справі матеріалами, які містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, а також витребувані судом докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із досліджених\~у судовому\~засіданні доказів\~вбачається,\~що 02 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі «Кредитодавець») та [PERSON] (далі «Позичальник») укладений кредитний договір № 324477635 в електронній формі, за умовами якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 5500 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила) (а.с. 49-51). Кредитний договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (MNW85S2P) (а.с. 51). Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. Згідно п. 1.3 договору сторони погодили, що встановлений у п.1.2 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом оплати ним протягом Дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих зв користування кредитом, за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку (п.п.1.4, 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3 Договору): виключно на період строку, визначеного в п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 580,35 процентів річних, що становить 1,59 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 604,99 процентів річних, що становить 1,66 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовились, що відкладальною обставиною за договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням усіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п.1.3 цього договору. Згідно п. 1.7.1 та п. 1.7.2 Договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 днів календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. У відповідності з п. 1.8 Договору проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.4 або 1.7.2 Договору, нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання кредиту до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником. У пункті 1.10 Договору сторони закріпили погоджену ними умову, згідно якої продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього договору і не потребує змін цього договору та укладання додаткових угод до нього. Усі істотні умови договору, в тому числі порядок продовження строку дії договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погодженні сторонами під час укладання цього договору. Відповідно до п.2.1.1.5 Договору кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-які третій особі. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладання Договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця www.moneyveo.ua. З паспорта споживчого кредиту до Договору № 324477635 від 02 січня 2021 року вбачається, що в ньому зазначені основні умови кредитування, зокрема: 1) тип кредиту фінансовий кредит; 2) сума/ліміт кредиту\~5500 гривень 00 копійок; 3) строк кредитування\~30 днів (з можливістю продовження строку); 4) мета отримання кредиту -\~на споживчі цілі; 5) спосіб та строк надання кредиту цілодобово, шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів; 6) процентна ставка, процентів річних 580,35%; 7) тип процентної ставки\~ фіксована (може бути змінена за згодою сторін); 8) реальна річна процентна ставка, процентів річних 580,35%; 9) процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 839,50% річних( а.с. 48). Із довідки щодо дій позичальника [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформованої 07 вересня 2023 року, вбачається, що заявка на кредит подана [PERSON] 02 січня 2021 року о 13 годині 35 хвилині, сума кредиту складає 5500 гривень 00 копійок, строк кредитування 30 тридцять днів з процентною ставкою 1,700% в день та акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором) здійснений шляхом відтворення одноразового ідентифікатора MNW85S2P 02 січня 2021 року об 13 годині 38 хвилині 50 секунді (а.с. 22). Враховуючи вищевикладене, договір № 324477635 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст.1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», позаяк позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. На виконання умов вказаного Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідаки грошові кошти в розмірі 5500 гривень 00 копійок, що підтверджується довідкою, виданою 23 травня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також платіжним дорученням за №8b6bc07e-c2db-45f6-a5e3-426dec075180 від 02 січня 2021 року (а.с. 17, 129). Згідно пункту 10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року №113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Доказів того, що банківська картка з відповідним номером відповідачці не належить, матеріали справи не містять. Не надано відповідачкою і доказів того, що на кредитний рахунок\~\~ [NUMBER] не було перераховано суму у розмірі 5500 гривень 00 копійок. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що боржник має доступ до свого рахунку, а тому, саме він мав би надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження тієї обставини, що кошти від кредитора на виконання умов укладеного договору не надходили на його кредитний рахунок. У відповідності із пунктом 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно пункту 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Згідно інформації за № 20.1.0.0.0/7-2501010/61945-БТ (а.с. 170), наданої 15 жовтня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) в банку емітовано картку № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ), на яку 02 січня 2021 року здійснено переказ грошових коштів у сумі 5500 гривень 00 копійок. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (надалі фактор) укладений договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 102-107), за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.3. вказаного договору визначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, за формою, встановленою у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. У п. 8.2. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони закріпили свою згоду, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору, та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладена додаткова угода № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за змістом якої сторони дійшли згоди викласти п. 8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в наступній редакції: «8.2. строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.». Всі інші умови Договору залишаються без змін (а.с. 107). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за змістом якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зокрема, пункт 8.2. викладено в наступній редакції: «8.2. строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором» (а.с. 108-112). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладена додаткова угода № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 113), згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року, включно. Як вбачається із Реєстру прав вимоги за №124 від 09 березня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього)(а.с. 99-101), TOB «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №324477635 на загальну суму 12859 гривень 00 копійок. За умовами договору\~факторингу від 05 серпня 2020 року за №05/0820-01 (з урахуванням додаткових угод до нього за №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року), укладеного між TOB «Таліон Плюс» та TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС»,\~TOB «Таліон Плюс» за плату відступило TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» належні йому права вимоги, а TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» прийняло належні TOB «Таліон Плюс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 91-96). Як вбачається із Реєстру прав вимоги за №11 від 31 серпня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №324477635 на загальну суму 19563 гривні 50 копійок (а.с. 88-90). 04 червня 2025 року на\~підставі договору\~факторингу за №04/06/25-Ю, укладеного між TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»,\~\~ TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» належні йому права вимоги, а ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» прийняло належні TOB «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних Реєстрах боржників згідно з додатком №1 (а.с. 81-85). Як вбачається із Реєстру боржників Додатку №1 до вищезазначеного Договору факторингу №04/06/25-Ю ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №324477635 на загальну суму 19563 гривні 50 копійок (а.с. 78-80). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 63-65), наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] своєчасно не сплачувала кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 09 березня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 12859 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5500 гривень 00 копійок; заборгованості за\~відсотками в сумі 7359 гривень 00 копійок. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого TOB «Таліон Плюс», [PERSON] своєчасно не сплачувала кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 31 серпня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19563 гривні 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5500 гривень 00 копійок; заборгованості за\~відсотками в сумі 14063 гривні 50 копійок (а.с. 61-62). Із виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №324477635 за період з 04 червня 2025 року по 25 червня 2025 року, наданої позивачем, вбачається, що станом на 25 червня 2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №324477635 від 02 січня 2021 року не погашена та становить 19563 гривні 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5500 гривень 00 копійок; заборгованості за\~відсотками в сумі 14063 гривні 50 копійок (а.с. 60). Виписка з особового рахунку [PERSON] є належним і достатнім доказом щодо розрахунку вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові, датованій 25 травня 2021, у справі № 554/4300/16-ц. Водночас, суд зауважує, що відповідачка не спростувала належними і допустимими доказами розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За правилами, визначеними ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплене визначення, згідно якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (п.13ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Приписами, закріпленими у ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет - магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року. Проте, у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч.1\~ст.\~638\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~істотними\~умовами\~договору\~є\~умови\~про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч.2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень, закріплених у ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За правилами, визначеними ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, згідно якого до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності із\~ч.\~1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно вимог, закріплених у ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилами, визначеними ч.\~1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно приписів, закріплених у ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як з`ясовано\~судом,\~кредитний\~договір за №324477635 від 02 січня 2021 року, укладений між його сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію", і \~підписаній\~особисто відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису шляхом відтворення одноразового ідентифікатора,\~ в ньому викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, а тому відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування. Підписавши кредитний договір, позичальник у відповідності із ст.ст. 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Суд констатує, що правочин, укладений між його сторонами, згідно ст. 204 ЦК України є правомірним, він укладений у письмовій формі, отже сторонами дотримано вимоги ст. 1055 ЦК України щодо форми кредитного договору. З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №324477635, укладеним між його сторонами 02 січня 2021 року, у розмірі 19563 гривень 50 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5500 гривень 00 копійок; заборгованості за\~відсотками в сумі 14063 гривні 50 копійок. Водночас, суд зауважує, що відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву та не спростувала розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитними зобов`язаннями. Вирішуючи питання про стягнення із відповідачки заявлених до стягнення у порядку ст. 137 ЦПК України витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються договором про надання правової допомоги. Згідно ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628\~та ст. 629 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~статті 632 ЦК України\~ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Частиною 1\~статті 901 ЦК України\~передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1\~ст. 903 ЦК України\~якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East\проти України" (заява №19336/04, п. 269) Європейський суду з прав людини звернув увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду прийнято додаткову постанову у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), де зазначено таке. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Водночас чинне цивільне процесуальне законодавство України визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: -розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. -розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. У відповідності із ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~Цивільним процесуальним кодексом України\~визначені такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України\~законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. За правилами, закріпленими у ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У відповідності із пунктами 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За умовами договору про надання правничої допомоги за №05/06/25-01, укладеного 05 червня 2025 року між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І. та ТОВ ЮНІТ КАПІТАЛ, а також умовами додаткової угоди №25770552909 до вказаного вище договору від 05 червня 2025 року, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати ТОВ ЮНІТ КАПІТАЛ юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №324477635 від 02 січня 2021 року (а.с. 55-59). Згідно п.п. 3.1, 3.3, 3.4, 3.6 договору про надання правничої допомоги отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгодженні сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (додаток №1 до цього договору). Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг. Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта, сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (а.с. 57). Згідно наданого\~до суду\~акту прийому\~-\~передачі наданих\~послуг (який\~є невід`ємною\~частиною \~до Договору\~про надання\~правничої допомоги\~за №05/06/25-01\~від 05\~червня 2025\~року),\~складеного 25\~червня 2025\~року за\~вищевказаним договором\~про надання\~правничої допомоги,\~сторони погодили\~вартість наданої\~професійної правничої\~допомоги,\~пов`язаної\~з представництвом\~інтересів ТОВ\~ЮНІТ КАПІТАЛ\~в суді\~за позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~ заборгованості\~ за\~ кредитним\~ договором\~ у\~ розмірі\~7000\~гривень 00\~копійок (а.с.\~54), зокрема:\~1)\~складання позовної\~заяви ТОВ ЮНІТ КАПІТАЛ до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №324477635 від 02 січня 2021 року,\~ час\~ \~витрачений \~на \~виконання робіт\~ \~2\~години,\~вартістю 5000\~гривень 00\~копійок; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №324477635 від 02 січня 2021 року,\~ час\~ \~витрачений \~ на\~ \~виконання \~ робіт\~ \~2\~ години,\~ \~вартістю \~ 1000\~гривень 00\~копійок; 3)\~підготовка адвокатського\~запиту щодо\~отримання інформації\~про зарахування\~кредитних коштів\~за кредитним\~договором №324477635\~від 02\~січня 2021\~року на\~рахунок позичальника,\~ яким\~ є\~ [PERSON] ,\~час витрачений\~на виконання\~робіт 1\~година,\~вартістю 500\~гривень 00\~копійок;\~4)\~підготовка та\~подача клопотання\~щодо отримання\~інформації про\~зарахування кредитних\~коштів за кредитним договором №324477635 від 02 січня 2021 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , час витрачений на виконання робіт 1 година, вартістю 500 гривень 00 копійок. За змістом\~ст. 137 ЦПК України\~за умови доведеності факту надання правничої допомоги та вартості таких послуг, відсутність доказів про їх фактичну сплату для їх розподілу за результатами розгляду справи, відповідно до ч. 8\~ст. 141 цього ж Кодексу, не мають правового значення. Так, у п. 1 ч. 1 ст. 137 ЦПК України\~зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, законодавець не передбачив можливості для відмови судом у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, яка фактично надана, а тому суд за правилами, визначеними ч.ч. 4-6 ст. 137, ч.ч. 3, 4 ст. 141 ЦПК України\~у такому разі повинен з`ясувати питання про наявність чи відсутність підстав для зменшення таких витрат. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). З огляду на вказане вище, зважаючи на принципи розумності та співмірності фактично наданої адвокатом Тараненком А.І. професійної правничої допомоги із заявленим до стягнення розміром судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, врахувавши співвідношення ціни позову до таких витрат, витрачений адвокатом час на надання цієї допомоги, яка фактично звелася до усної консультації адвоката, складання ним позовної заяви, складанням одного адвокатського запиту, та одного клопотання про витребування доказів, а також взявши до уваги те, що судова практика у справах про стягнення сум заборгованості за кредитними зобов`язаннями є сформованою та відносно сталою, що, в свою чергу, не потребувало від адвоката вивчення змінених позицій Верховного Суду, відшукувати докази для підтвердження заявлених вимог, витрачати час на деталізоване ознайомлення із позицією відповідача в цій справі, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, із 7000 гривень 00 копійок до 4000 гривень 00 копійок. Визначаючи розмір таких витрат суд також взяв до уваги і те, що фактично у справі відбулося одне судове засідання, яке проведено судом за відсутності адвоката Тараненка А.І. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі №910/3929/18 та інших. Таким чином, із відповідача на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути 4000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, суд за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved