Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2023 між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6357307, відповідно до умов якого відповідачеві наданий кредит. 24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем був укладений договір факторингу № 24112023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6357307 від 11.02.2023. У позові вказано, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 19\~816,10 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 7 100,00 грн та заборгованості за процентами в розмірі 12 716,10 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за указаним кредитним договором у розмірі 19 816,10 грн, а також судовий збір у сумі 3 028,00 грн. Ухвалою судді від 05.06.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд цієї цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання свого представника не направив, у матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи в порядку, визначеному п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується\~рекомендованими повідомленнями\~про вручення\~поштового відправлення\~в матеріалах\~справи,\~та шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Протягом визначеного судом строку відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.\~7, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Судом встановлено, що 11.02.2023 між ТОВ "Авентус Україна" (Товариство) та [PERSON] (Споживач) укладено електронний Договір №6357307 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство надає споживачу кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 7 100,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день, знижена 1,493% в день. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки № [NUMBER] , вказаної клієнтом (п.2.1). Додатком №1 до Договору кредиту передбачений графік платежів, згідно з яким проценти за весь строк користування кредитом (360 днів)складають 49 804,73 грн. Цей договір відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором С5775. Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Пейтек Україна» від 29.11.2023 року на картковий рахунок відповідача 11.02.2023 було перераховано кредитні кошти в сумі 7 100,00 грн, що підтверджує видачу останньому кредитних коштів. У цій довідці зазначено, що між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Пейтек Україна" 16.02.2022 було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 160222-1. Відповідачем порушені умови кредитного договору. Позивач надав суду розрахунок заборгованості, виконаний ТОВ "Авентус Україна" за Договором № 6357307 від 11.02.2023 станом на 23.11.2023. Згідно з цим розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 19 816,10 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 100,00 грн та простроченої заборгованості за процентами - 12 716 грн. Проценти нараховано за період 91 день у розмірі 141,29 грн у день, тобто за ставкою 1,99% у день. За договором факторингу № 24112023, укладеним між ТОВ "Авентус Україна" та позивачем 24.11.2023, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 6357307 від 11.02.2023 Згідно з Договором факторингу (п.1.2) права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2. Також позивач надає суду копію Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 24112023 від 24.11.2023 та витяг з Реєстру боржників до цього ж Договору факторингу, згідно з яким у реєстрі боржників значиться [PERSON] , ІПН [NUMBER] із заборгованістю у розмірі 19 816,10 грн за кредитним договором №6357307. Вирішуючи спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України "Про електронну комерцію" встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 100,00 грн. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що 11.02.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір № 6357307 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані та надано відповідачу кредит у розмірі 7 100,00 грн.. У свою чергу відповідач умови кредитного договору не виконав. Позивач також довів, що за договором факторингу №24112023 від24.11.2023 до нього від ТОВ "Авентус Україна" перейшло право вимоги за указаним кредитним договором. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7 100,00 грн. Щодо стягнення простроченої заборгованості за процентами у розмірі 12 716,10 грн. З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець ТОВ "Авентус Україна" у період строку кредитування нараховував відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі, що узгоджується з умовами кредитного договору. Також суд звертає увагу, що позивач просить стягнути з відповідача відсотки за період менший (91 день), ніж це передбачено кредитним договором (360 днів). Суд зазначає, що позивач самостійно формулює свої позовні вимоги, за межі яких суд не виходить. Тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню також 12 716,10 грн нарахованих процентів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. Згідно із ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved