Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в особі директора Полякова О.В. у вересні 2025 року звернулось з позовом до суду про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 557568511 від 07.04.2021 в загальному розмірі 20 496,06 грн. Також просило стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі: 2 422,4 грн судового збору; 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник послався на те , що 07.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір № 557568511 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 21 920,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт». У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачці шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 21 920,00 грн на банківську картку відповідачки, номер якої вона зазначила у заявці при укладенні договору, що підтверджується платіжним дорученням. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому строки дії договору факторингу були продовжені додатковими угодами: 28.11.2019 додатковою угодою № 19; 31.12.2020 додатковою угодою № 26; 31.12.2021 додатковою угодою № 27; 31.12.2022 додатковою угодою № 31; 31.12.2023 додатковою угодою № 32. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 сторонами договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 було продовжено дію договору до 30.12.2024 включно. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Право вимоги по кредитному договору було відступлено первісним кредитором на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» позивачу на підставі Реєстрів прав вимог з дати їх підписання, тобто після укладення кредитного договору. Розрахунки заборгованості підготовлені первісним кредитором. ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань заборгованості за кредитним договором. У період перебування вимоги у ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідачкою погашення заборгованості не здійснювалось. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача також не надходило жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, представник позивача вважає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 20 496,06 грн та складається із заборгованості по кредиту у розмірі 15 293,03 грн і заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 5 203,03 грн. Одночасно із поданням позову представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування від АТ «Райффайзен Банк» доказів, що містять банківську таємницю, та підтверджують факт перерахування коштів відповідачці за кредитним договором № 557568511 від 07.04.2021. Ухвалою від 05.09.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ «Райффайзен Банк» інформацію, що є банківською таємницею. 28.09.2025 представник відповідачки - адвокат Дончак Д.М. подав відзив із запереченнями проти позовних вимог з підстав недоведення переходу права вимоги до позивача за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» раніше, ніж виникло зобов`язання між первісним кредитором та [PERSON] . Продовження сторонами строку дії договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 внаслідок укладення додаткових угод та складання у подальшому Реєстру з прав вимог № 142 від 13.07.2021 до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до [PERSON] . Кредитний договір з [PERSON] було укладено лише 13.07.2021, тобто через три роки після укладення договору факторингу. Договір відступлення права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Водночас вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Відтак, оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передано за всіма укладеними щодо нього договорами факторингу. Таким чином ТОВ «ФК «Ейс» не доведено належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 557568511. Щодо суми компенсації понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу просив врахувати наявність усталеної судової практики та правових позицій Верховного Суду з приводу подібних правовідносин, значення справи для позивача, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумність розміру таких витрат, врахувати реально затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, та обмежити розмір витрат на правову допомогу сумою у 3 000,00 грн. Також просив стягнути на користь відповідачки з позивача 5000 грн витрат на правничу допомогу. 30.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Відповідно до умов договору факторингу передача права вимоги здійснюється за реєстрами, які є невід`ємними додатками до нього. Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази переходу прав вимоги, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р., витяг з реєстру прав вимоги 142 від 13.07.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 20 496,06 грн. Оскільки договір № 05/0820-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 05.08.2020 по 30.12.2024, тому його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Таким чином, передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу до 30.12.2024. 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 08/07/25-Е. Згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 20 496,06 грн. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору факторингу. Щодо оплати за договорами факторингу зазначив, що факт наявності або відсутності фінансування за відповідним договором є внутрішніми взаємовідносинами фінансових компаній. В цьому контексті важливим є те, що перехід прав вимоги відбувся після підписання сторонами відповідних реєстрів. Навіть за умови відсутності фінансування за вищезгаданим договором перехід прав вимоги вважається таким що відбувся в момент підписання сторонами відповідних реєстрів. В такому випадку обидва товариства вирішують даний спор у судовому порядку. Твердження представника відповідачки про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу вважав необґрунтованими. 30.09.2025 у запереченнях у відповіді на відзив представник відповідачки зазначив, що відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Позивачем в якості доказів наявності права грошової вимоги надано додаткові угоди, якими збільшено строк дії договорів факторингу. Проте, додаткові угоди за своєю правовою природою не змінюють інших істотних умов договорів. 02.10.2025 від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення щодо заперечень відповідача. 14.10.2025 від АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду надійшли витребувані докази. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. 07.04.2021 [PERSON] шляхом реєстрації через особистий електронний кабінет, що створений в ІТС на офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подала заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій містяться: відомості про особу (персональні дані) позичальника, сума кредиту 21 920,00 грн, строк на який надається кредит - 56 днів; номер банківської картки для перерахування коштів. Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо дій позичальника в ІТС Товариства з якою укладено договір № 557568511 від 07.04.2021 ідентифікована Товариством. Акцепт договору позичальником здійснено 07.04.2021 17:23:15 підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: MNV99Е9М, який 07.04.2021 17:20:18 відправлено позичальнику на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до умов кредитного договору № 557568511 від 07.04.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці кредит в розмірі 21 920,00 грн строком на 56 днів (п. 1.1, 1.2 Договору). Сторони кредитного договору п. 1.4 погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 % річних, що становить 0,65 % в день від суми кредиту за час користування ним (Дисконтна процентна ставка). На умовах викладених в п. 1.6 Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним (Базова процентна ставка), що врегульовано п. 1.5 Договору. Умовами п. 1.6 встановлено, що нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Сторони погодили, що повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору, що передбачено п. 1.7 Договору. Відповідно до Додатку № 1 кредитного договору сторони узгодили Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, в якому зазначено строк кредитування 56 днів, складається із чотирьох платежів через кожні чотирнадцять днів: три платежі у розмірі 6 780,87 грн; останній платіж у розмірі 6 780,91 грн. Загальна вартість кредиту складає 27 123,52 грн та включає в себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом в розмірі 5 203,52 грн та суму (тіло) кредиту в розмірі 21 920,00 грн. Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту продукту «Комфорт» до договору № 557568511 від 07.04.2021. Відповідно до платіжного доручення № e226c96c-6e86-4cce-b5bf-b0671987612a від 07.04.2021 первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахував відповідачці, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 21 920,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , номер якої вона зазначила у заявці при укладенні кредитного договору. Перерахування кредитних коштів відповідачці також підтверджено довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23.05.2025 про ініціювання зазначеної платіжної операції. Інформацією АТ «Райффайзен Банк» від 07.10.2025, що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів підтверджено належність [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; зазначено фінансовий номер телефону [NUMBER] ; а також підтверджено випискою по рахунку факт зарахування 07.04.2021 на зазначений картковий рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 21 920,00 грн. До матеріалів справи додано договір факторингу № 28/1118-01 укладений 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», строки дії якого в подальшому були продовжені додатковими угодами: 28.11.2019 додатковою угодою № 19; 31.12.2020 додатковою угодою № 26; 31.12.2021 додатковою угодою № 27; 31.12.2022 додатковою угодою № 31; 31.12.2023 додатковою угодою № 32. Згідно Реєстру прав вимоги № 142 від 13.07.2021 у відповідності та на виконання, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» рамкового Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з врахуванням змін та доповнень, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором № 557568511 від 07.04.2021 на загальну суму боргу 20 496,06 грн, з яких: 15 293,03 грн - заборгованість за кредитом; 5 203,03 грн - відсотки. В розрахунку заборгованості за кредитним договором № 557568511 від 07.04.2021, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 13.07.2021 (дата відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс»), відображено, що відповідачці [PERSON] було нараховано щоденні проценти за користування кредитними коштами у період з 08.04.2021 по 02.06.2021 включно. В розрахунку заборгованості відображено, що відповідачкою в рахунок погашення заборгованості за кредитом було внесено наступні платежі: 22.04.2021 - 6 780,87 грн, з яких 1 994,72 грн зараховано на погашення процентів, 4 786,15 - за тілом кредиту; 07.05.2021 - 500,00 грн, які зараховані на сплату заборгованості за процентами; 09.05.2021 - 1 000,00 грн, які зараховані на сплату процентів; 10.05.2021 - 1 000,00 грн, з яких 59,18 грн зараховано на погашення процентів, 940,82 - за тілом кредиту; 11.05.2021 - 900,00 грн, які зараховані на сплату тіла кредиту; 22.05.2021 - 200,00 грн, які зараховані на сплату процентів; 05.06.2021 - 170,00 грн на сплату процентів; 13.06.2021 - 115,00 грн на сплату процентів; 21.06.2021 - 10,00 грн на сплату процентів. У підсумковому значенні розрахунку первісний кредитор станом на 13.07.2021 визначив заборгованість у загальному розмірі 20 496,06 грн, до якої включено 15 293,03 грн - заборгованість за кредитом; 5 203,03 грн - відсотки. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 продовжено строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05 08.2020 до 30.12.2024. Згідно Реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 у відповідності та на виконання, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ «Таліон Плюс» відступило, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором № 557568511 від 07.04.2021 на загальну суму боргу 20 496,06 грн, з яких: 15 293,03 грн - заборгованість за кредитом; 5 203,03 грн - відсотки. Відповідно до договору факторингу № 08/07/25-Е укладеного 08.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило, а ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором № 557568511 від 07.04.2021 на загальну суму боргу 20 496,06 грн, з яких: 15 293,03 грн - заборгованість за кредитом; 5 203,03 грн - відсотки. Суд враховує подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК). Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З урахуванням встановлених фактичних обставин, відсутності будь-яких заперечень відповідачки щодо факту укладення вказаного договору та надання кредитних коштів в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, номер якої вона зазначила при укладенні кредитного договору, що також підтверджено доказами наданими АТ «Райффайзен Банк» дає суду підстави вважати, що фактичні обставини зазначені позивачем щодо договору № 557568511 від 07.04.2021 підтверджені належними доказами та є доведеними. Представником позивача також долучено належні та допустимі докази, що підтверджують набуття у відповідності до вимог закону товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 557568511 від 07.04.2021. Укладення договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новим кредиторам, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договори факторингу були чинними. Право вимоги за кредитним 557568511 від 07.04.2021 передано ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому позивачу на підставі реєстрів, які оформлені належним чином та є додатками до договорів факторингу. В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги. Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 142 від 13.07.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», яким підтверджено здійснення оплати суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за реєстром. Платіжна інструкція № 4586 від 31.08.2023, з якої встановлено проведення оплати за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 та договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Платіжні інструкції № 297 від 17.07.2025, № 316 від 12.08.2025, № 319 від 13.08.2025, з яких встановлено проведення оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс». Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання реєстрів прав вимог або реєстрів боржників та акту прийому-передачі реєстру, то позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Дані обставини та докази спростовують твердження відповідача про те, що позивач не набув права вимоги до [PERSON] , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» після укладення кредитного договору. Таким чином, позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 557568511 від 07.04.2021. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачкою не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, суд доходить висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідачка взяті не себе зобов`язання за договором не виконала, грошові кошти та нараховані проценти за користування кредитними коштами не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за зобов`язанням, яка складається із суми основного боргу у розмірі 15 293,03 грн; суми по несплаченим процентам за користування кредитом в розмірі 5 203,03 грн, а отже, розмір заборгованості в загальному розмірі 20 496,06 грн є доведеним та підлягає стягненню. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судовий збір - 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,4 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується банківською квитанцією. Понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн представник позивача - адвокат Тараненко А.І. підтверджує копією договору правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025; додатковою угодою № 25770559930 від 09.07.2025; актом прийому-передачі наданих послуг до договору правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 виданого 24.04.2012 на ім`я Тараненка А.І.; копією довіреності на ім`я адвоката Тараненка А.І. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, враховуючи що позивачем доведено, що витрати пов`язані з розглядом справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача таких витрат. Таким чином, з відповідачаки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 422,4 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Outcome: approved