Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Вимоги обґрунтовані тим, що після смерті її батька [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських споруд. Вказала, що їх сім`я проживала у [ADDRESS] . Після заміжжя заявник переїхала жити на [ADDRESS] , а батько проживав сам. Останній рік він хворів, а тому переїхав до заявка, в цей час [PERSON] займалась його господарством. Після смерті батька заявник стала спадкоємцем відповідно до складеного батьком заповіту та продовжила користуватись родинним обійстям. Здійснювала комунальні та страхові платежі, займалася городництвом, птахівництвом, в літній період проживала в будинку. Тобто майно батька перейшло у володіння [PERSON] . Вважає, що у відповідності до законодавства, яке діяло на час смерті [PERSON] , вона фактично прийняла спадщину після смерті батька. Посилаючись на зазначене вище, просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 22.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Заінтересована особа \~ приватний нотаріус Яворівського районного округу Дида І.М. в судове засідання\~ \~не з`явився, скерував до суду повідомлення про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд виходить з наступного. Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснено п. 2 ч. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Судом установлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] , заявник значиться як [PERSON] , [INFO] . Зі змісту копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 17.05.1949. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] за життя розпорядився своїм майном, склавши 01.10.2003 заповіт серія ВАО №296337, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Чопиком Ю.С., за змістом якого все своє майно, де б воно не було з чого б не складалося, заповів дочці [PERSON] ,1954 року народження. У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 82 роки, про що зроблено актовий запис №110. Після його смерті залишилася спадщина, в тому числі жилий будинок, що у [ADDRESS] , який в цілому був зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори 01.08.2002 за реєстром №1986; вказана обставина підтверджується копією Реєстраційного посвідчення Львівського ОДКБ ТІ та ЕО від 05.08.2002 серія [NUMBER] . Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] по Радянській, [PERSON] був відповідальний за ведення книги та прописку у будинку. Також рішенням Яворівської міської ради Львіської області від 27.08.2002 №97 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га для обслуговуваання житлового будинку та господарських споруд та 0,126 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . У відповідності до Витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81209390 від 17.05.2025, спадкова справа після смерті [PERSON] не зареєстрована.\~ Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Цивільний кодекс України, який набрав чинності 01.01.2004, у книзі шостій „Спадкове право\~містить норми, які врегульовують правовідносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням. У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. На час відкриття спадщини після смерті батька заявника [PERSON] спадкові відносини були врегульовані відповідними норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року). Відповідно до ст. ст.\~524,\~529 ЦК УРСР(1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та інший з подружжя. Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Статтею 561 ЦК УРСР (1963 року) було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 560 ЦК УРСР (1963 року) є правом, а не обов`язком спадкоємця. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР (1963 року) його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. Так, згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.12.2021 у справі № 369/6884/18, зазначені в ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) дає підстави для висновку, що діями, які свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном; подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строку для прийняття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Як зазначено в п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994, яка діяла на час відкриття спадщини, фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. З копії акта № 105 затвердженого начальником загального відділу Яворівської міської ради Н.Тернової 06.06.2025 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрована, але зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , проживає [PERSON] . Факт володіння заявником спадковим майном після смерті батька підтверджується також наявними в матеріалах справи копіями Договору № 110-113 про користування електричної енергією на об`єкт споживача та Страхового свідоцтва про страхування будівель, що належать громадянам, укладених [PERSON] . Зі змісту вказаних документів вбачається, що їх предметом є надання послуг по об`єкту нерухомого майна, розташованому за адресою: [ADDRESS] ,що в свою чергу, підтверджує факт користування спадковим майном заявником. Як роз`яснено п. 2 ч. 16\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подачі ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Вказані обставини з урахуванням правових норм, визначених в ст. 548-549 ЦК УРСР, а також Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994, яка діяла на час відкриття спадщини, свідчать про те, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном та є таким спадкоємцем, що спадщину прийняла. З огляду на викладене суд вважає також, що вимога заявника про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті батька знайшла своє обґрунтування в ході розгляду справи. Таким чином суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7\~ст. 294 ЦПК України,\~\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved