Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Дмитришину Тетяну Іванівну звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просила встановити факт, що позивачка, [PERSON] , самостійно виховує та утримує дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 25.07.2003, розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2018 року. Вказаним рішенням суду також визначено місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2019 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь дітей аліменти в розмірі 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07.03.2019 року. Однак за апеляційною скаргою [PERSON] рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2019 року змінено та рішенням Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дітей в розмірі 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу, спільні неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати разом із нею за адресою: [ADDRESS] . В подальшому відповідач фактично повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Як вказує позивач, факт самостійного утримання та виховання нею двох неповнолітніх дітей з 2019 року підтверджується рядом доказів. Згідно копії трудової книжки позивач з 2005 р. по 2022 р. працювала Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону (м. Вінниця). 27 лютого 2022 року [INFO] позивач призвана на військову службу за призивом під час мобілізації та призначена на посаду начальника медичного пункту батальйону охорони військової частини [NUMBER] . Згідно довідок Комунального закладу «Вінницький ліцей № 30» та Відокремленого структурного підрозділом «Технологічно-промисловий фаховий коледж ВНАУ», у яких навчаються діти, позивачка приділяє належну увагу вихованню дітей, відвідує батьківські збори, цікавиться у їх успіхами та труднощами у навчанні, бере участь у організації класних та позакласних заходах. В той же час, позивачка дбає про достатній фізичний та культурний розвиток своїх дітей. Так, з 18 січня 2018 року по 20 вересня 2018 року діти [PERSON] та [PERSON] займалися в секції художньої гімнастики. [PERSON] також відвідувала Школу іноземних мов, а з 06 вересня 2017 року та впродовж 2018 року - спортивну секцію з плавання. Крім того, позивачкою було здійснено оплату за навчання [PERSON] на підготовчих курсах у «Технологічно-промисловому фаховому коледжі ВНАУ» вартістю 2200 грн та 2000 грн, а також на підготовчих курсах у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова вартістю 18000 гривень. Позивачкою здійснювалась оплата замовлення з нагоди святкування дня народження [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що дбає про здоровий стан дітей. Так, доньки знаходяться на диспансерному обліку в медичному центрі «Подільський центр зору» (м. Вінниця) з діагнозом - короткозорість середнього ступеню, складний короткозорий астигматизм обох очей, що потребує постійного використання ортокератологічних лінз та щомісячного огляду та обстеження, саме позивачкою вчиняються всі заходи із забезпечення здоров`я зору своїх доньок (придбання окулярів, наборів для нічної корекції зору, лінз, розчину для лінз). Позивачкою оплачено послугу з МРТ коліна [PERSON] , встановлення брекетів [PERSON] та інших медичних послуг. В той же час, позивач створює для дітей усі належні та необхідні умови для повноцінного розвитку та відпочинку. Позивачка вказує, що повністю опікується інтересами і потребами доньок, піклується про них, самостійно займається їх вихованням, навчанням, харчуванням, слідкує за їхнім розвитком та здоров`ям, при цьому має стабільний дохід, який дозволяє забезпечити дітей усім необхідним для повноцінної життєдіяльності. У приватній власності позивачки перебуває квартира [ADDRESS] у якій вона проживає разом з дітьми, Щодо виконання батьківських обов`язків відповідачем, зазначає, що останній має заборгованість із сплати аліментів у розмірі 42000 грн, не піклується про дітей, не спілкується з дітьми, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не створює умов для отримання ними освіти з моменту розірвання шлюбу - з 2018 року. Згідно відомостей Комунального закладу «Вінницький ліцей № 30» та Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно-промисловий фаховий коледж ВНАУ», у яких навчаються діти, батько не відвідував батьківських зборів, не цікавився навчанням дітей. Діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають зі своєю матір`ю, яка створила всі умови для проживання дітей, здійснює опіку над ними, доглядає та піклується про їхній стан здоров`я. Діти проживають окремо від батька. Необхідність встановлення факту самостійного виховання дітей виникла в зв`язку з тим, що це надає позивачці право, в тому числі шляхом звільнення з військової служби, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на неї Сімейним кодексом України, діяти в інтересах дітей у випадках передбачених Законом, незалежно від волі відповідача. Вище вказане й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, залучено до участі у справі Службу у справах дітей Вінницької міської ради та Військову частину [NUMBER] . 12 травня 2025 Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області зобов`язано Службу у справах дітей Вінницької міської ради як орган опіки та піклування надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Службою у справах дітей Вінницької міської ради надано висновок органу опіки та піклування про недоцільність встановлення факту самостійного виховання матір`ю [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Дмитришина Т.І. позовні вимоги підтримали та просили встановити факт перебування на утриманні позивачки неповнолітньої доньки [PERSON] з урахуванням інтересів дитини, зазначивши, що на момент розгляду справи дочка [PERSON] на момент розгляду справи досягла повноліття. Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П. у судовому засідання підтримала наданий суду висновок органу опіки та піклування, який просила врахувати при розгляді справи. Судом заслухано думку дитини [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що батько ніякої участі у її житті не брав, після розлучення батьків його не бачила. Вказала, що проживає разом із матір`ю, яка виділяє їй кишенькові кошти, купує речі та продукти харчування, вартість подорожей також оплачує мама. Зазначила, що батько [PERSON] проживає у м. Вінниці, нібито за адресою їх попереднього проживання, з днями народження її не вітає та не спілкується з нею. Мама є військовою, її часто переводять по різних військових частинах. Після повномасштабного вторгнення батько ніяк з ними не зв`язувався. На час відсутності матері, під час її перебування у відрядженні, близько тижня залишалися разом із сестрою самі вдома під наглядом сусідів, з якими довго знайомі. Судом також заслухано думку [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що проживає разом із матір`ю. Після розлучення батьків батько не допомагав, не телефонував, не зустрічалися ним, за останні 7 років не бачилися жодного разу. Вказала, що батько платить аліменти на їх утримання, вказані кошти отримує мама. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Представник третьої особи Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, думку дітей, показання свідків, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , повторно виданими 18 липня 2020 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2018 року у справі №127/7551/18 шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєстрований 25.07.2003 Міським відділом реєстрації тактів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1320 розірвано. Після розірвання шлюбу колишній дружині залишено прізвище [PERSON] . Місцем проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання матері [PERSON] . Рішення набрало законної сили 05.06.2018. 09 квітня 2019 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/6790/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 07.03.2019 року. Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2019 року у справі №127/6740/19 апеляційну скаргу [PERSON] , задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області 09 квітня 2019 року в частині розміру аліментів, що підлягають до стягнення, змінено: визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно. В іншій частині рішення залишено без змін. Державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Федорченко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59485134 з примусового виконання виконавчого листа №127/6740/19, виданого 04.07.2019 Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі вищевказаного судового рішення. Як вбачається із розрахунку заборгованості із сплати аліментів, виданого Другим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість боржника [PERSON] по виконавчому провадженню №59485134 з примусового виконання виконавчого листа №127/6740/19 від 04.07.2019 станом на 31.01.2023 становить 42000,00 грн. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір`ю [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачці. Вказане підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/000829176, №2025/000830160, №2025/000830072 від 21.01.2025, довідкою ОСББ «Затишний двір» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні №0013 від 13.01.2025, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №135793602 від 29.08.2018. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить інформаційна довідка з реєстру Вінницької міської територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи №7780 від 21.02.2025. [PERSON] є студенткою Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету». Згідно інформації про участь батьків у вихованні дитини [PERSON] студентки 313 групи спеціальності 181 Харчові технології Відокремленого структурного підрозділу «Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» №3/25 від 27.01.2025 мати, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дитини, відвідує батьківські збори, цікавиться у куратора успіхами та труднощами [PERSON] , у той же час батько, [PERSON] , батьківські збори не відвідує, навчанням дитини у закладі не цікавиться, на зв`язок із куратором не виходить. Як вбачається з інформації про участь батьків у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , учениці 9-А класу Комунального заклад «Вінницький ліцей №30 ім. Т. Шевченка» Продан Ангеліна Олександрівна навчається у комунальному закладі «Вінницький ліцей №30 ім. Т. Шевченка» з 2016 року. Мати, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дитини, відвідує батьківські збори, цікавиться у класного керівника успіхами та труднощами [PERSON] у навчанні, у той же час батько, [PERSON] , батьківські збори не відвідує, навчанням дитини у закладі не цікавиться, на зв`язок з класним керівником не виходить. Аналогічні відомості щодо участі батьків у вихованні [PERSON] та [PERSON] містяться у довідці Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс: загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія №30 ім. Тараса Шевченка Вінницької міської ради» №263, №264 від 14.05.2019. Згідно довідки СК «Авангард» від 15.05.2019 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відвідували спортивну секцію з плавання у басейні СК «Авангард» з 06.09.2017 та весь 2018 рік. Відповідно до довідки, виданої 14.05.2019 Спортивним клубом «Нокаут», [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 18.01.2018 по 20.09.2018 займалися у секції художньої гімнастики в СК «Нокаут». Як вбачається із довідки Школи іноземних мов від 14.05.2019 [PERSON] здійснювала оплату за відвідування курсів англійської мови [PERSON] за період з 1 вересня 2018 року по 13 травня 2019 року у сумі 4000,00 грн. На підтвердження того, що позивач дбає про здоров`я дітей та несе у зв`язку з цим фінансові витрати до матеріалів справи додано ряд доказів, а саме: довідки медичного центру «Подільський центр зору» від 13.01.2025 щодо перебування [PERSON] та [PERSON] на диспансерному обліку у офтальмолога, виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) [PERSON] та [PERSON] , акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), бланки-замовлення ТОВ «МЦ «Альтамедика» разом із чеками, огляд дитини Медичний центр «Подільський центр зору», графік відвідування процедур разом із чеками, протоколи первинного прийому хірурга-ортопеда, інформовану згоду на проведення ортодонтичного лікування, консультативне заключення, видаткові накладні разом з чеками. Крім того, матеріали справи містять копії договору про туристичне обслуговування, квитанцій до прибуткового касового ордера на оплату туристичних послуг, пасажирські квитки, чеки на оплату товарів курсів та навчання, а також переказ власних коштів, копії паспортів громадянин України для виїзду за кордон із даними про перетин кордону. [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, наказом ГК ЗС України №1628 з 21 липня 2025 року призначена старшим лікарем відділення санітарно-епідеміологічно відділу, про що свідчить посвідчення офіцера [NUMBER] . Матеріали справи також містять копію трудової книжки з відомостями про місце роботи, характеристику [PERSON] , видану військовою частиною [NUMBER] №10 від 31.01.2025, а грамоти за виконання службових обов`язків. Загальний розмір грошового забезпечення [PERSON] за період з липня 2024 року по грудень 2024 року становить 167825,02 грн, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] №38 від 31.01.2025. Службою у справах дітей Вінницької міської ради надано висновок №31/00/011/35728 від 06.06.2025 згідно якого орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне встановлення факту самостійного виховання матір`ю [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з огляду на норми чинного законодавства та те, що діти у даний час мають обох законних представників - батьків, які не обмежені у своїх правах та обов`язках щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На день звернення до суду дитині [PERSON] виповнилося 17 років та 4 місяців, при цьому на день ухвалення рішення суду остання досягла повноліття. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК України та частиною 3 статті 11, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1, 4 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно частини 1 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Частиною 2 статті 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ст. 150 СК України). Відповідно до частин 1-4 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 30 ЦК України). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Згідно частини 2 статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У частині 4 статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Спір щодо участі у вихованні дитини тим з батьків, який проживає окремо від неї, відповідно до ст. 158 СК України вирішується органом опіки та піклування за заявою матері, батька дитини. Тоді орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Це рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. І лише у тому випадку, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, що встановлено у ст. 159 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною 1 статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Частиною 1 статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частин 3-4 статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позивачка просить установити факт самостійного виховання нею дітей, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для батька дітей. Доведення факту одноосібного виховання дитини матір`ю пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких батько не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною 1 статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі №201/5972/22. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази існування або настання обставин, в силу яких батьківська правосуб`єктність батька дитини обмежена або припинилася, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання матір`ю дітей, тобто позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed