Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] , у якому позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №107935 від 24.01.2020 в розмірі 31320,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25320,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Вимоги позивача обгрунтовано тим, що відповідно до п.1.1 кредитного договору №107935 від 24.01.2020 ТОВ «ЗАЙМЕР»надало відповідачу фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6000 грн., дата надання кредиту 24.01.2020, строк кредитування 10 днів, стандартна процентна ставка 2% в день. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з наявністю заборгованості відповідача перед позивачем, останній звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 06.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 23.05.2025 відповідач подав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає, просить відмовити повністю в позові. Вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, відсутні обгрунтування позовних вимог у позовній заяві, відсутні докази про наявність заборгованості, проценти нараховані поза межами строку кредитування. Позивачем не доведено факт укладення договору між відповідачем та первісним кредитором, не подано належних доказів про існування вказаного позивачем розміру заборгованості, та як не додано первинних документів за якими можна було б встановити наявність боргу, його розмір та походження. Натомість додано документ під назвою Виписка з особового рахунку за Кредитним договором № 107935. Позивач не надав доказів переказу відповідачу кредитних коштів первісним кредитором. Зазначає, що заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредним договором в сумі 31320 грн є завищеною, так як згідно договору кредитування сума кредиту - 6000 грн, кредит надається строком на 10 днів, денна процентна ставка 2% та враховуючи введення воєнного стану в Україні максимальна сума стягнення процентів за кредитним договором не може перевищувати 1200 грн, а загальна сума стягнення не може перевищувати 7200 грн. Крім того наведені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. є безпідставними, так як надмірно великий обсяг тексту позовної заяви штучно створює враження значної роби, зі змісту позовної заяви вбачається, що це є розроблений заздалегідь уніфікований бланк, перелік послуг адвоката містить зайві, фіктивні послуги. Позивач, який не є первісним кредитором, звертаючись із позовною заявою пропустив трьохрічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову. Представником позивача 29.05.2025 до суду подано відповідь на відзив, згідно з яким позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Зазначає, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а тому має силу договорів, які укладені в письмовій формі. Клієнт заповнючи заявку підтверджує свою обізнаність із умовами та правилами на отримання кредиту. Первісний кредитор належним чином виконав своє зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснив переказ кредитних коштів на платіжну картку ( [NUMBER] ), реквізити якої надані самим позичальником. Нарахування відсотків здійснювалося за кожен день кредитування. Заявив клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10500 грн та судового збору в сумі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнає повністю, просить відмовити у їх задоволенні. \~ \~ \~ \~Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом 29.10.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 16 год. 45 хв. 06.11.2025. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 107935 про надання фінансового кредиту, підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 6000,00 гривень, дата надання кредиту: 24.01.2020, строк кредиту: 10 днів, стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн», відповідно до якого 24.01.2020 на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти в сумі 6000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 31320,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами становить 25320,00 грн. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього\~Кодексу\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.\~\~Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України,\~\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~\~Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.\~\~Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.\~\~Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 5\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із\~Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» \~набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Договір між сторонами підписаний відповідачем в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL9731.\~Крім того, суд визнає належним доказом довідку ТОВ «ЗЕЙМЕР» про ідентифікацію відповідача при укладенні кредитного договору через мобільний телефон останнього з одноразовим ідентифікатором. Тому доводи відповідача про недоведеність позивачем укладення договору відповідача з первісним кредитором, не надання первинних документів за якими можна було б встановити наявність боргу, його розмір та походження, суд вважає безпідставними. Однак, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено ст.1048 ЦК України. Зважаючи на процентну ставку в 2% в день, 10 календарних днів починаючи з дня укладення договору, та розмір кредиту 6000,00 грн., розмір процентів повинен складати 1200,00 грн. (6000,00 грн х 2% х 10 днів). Враховуючи вищенаведене, відзив відповіда щодо завищеного нарахування розміру заборгованості та поза межами строку кредитування, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 6000,00 грн сума позики, та 1200,00 грн нараховані відсотки за 10 днів. З приводу посилання відповідача на закінчення строку позовної давності слід зазначити наступне. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року впроваджено дію карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексуУкраїни під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину завершено 01.07.2023 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023. Крім того, згідно з\~Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Вказаний пункт Прикінцевих та перехідних положень ЦК України діяв до 04.09.2025 та був виключений на підставі Закону України № 4434-IX від 14.05.2025. З урахуванням вищезазначеного, позивач звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності, підстав для її застосування суд не вбачає. Щодо судових витрат. За правилами\~ст.141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає доведеним позов на суму 7200 грн., позивачем заявлено вимогу на суму 31320 грн, отже позов задоволено на 22,99%. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 556,91 грн. судового збору, виходячи із наступного розрахунку (2422,40 грн. х 22,99%) = 556,91 грн. Згідно\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 10500 грн. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Представник позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 10500 грн. надав суду: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 29.12.2023, копію додаткової угоди № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 29.12.2023. З правової позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20 вбачається, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Згідно п.3.3. договору про надання професійної правничої допомоги від 29.12.2023 факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Згідно з п. 3.4 договору сторони погодили, що клієнтом буде сплачено адвокату гонорар за виконану роботу, протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Проте, всупереч вищезазначеному, представником позивача не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, зокрема акту приймання-передачі виконаних робіт, а також доказів отримання адвокатом сплачених позивачем коштів за надання професійної правничої допомоги. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial