Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Савранського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 24 червня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] звернулася до Савранського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, передано за підсудністю до Хаджибейського районного суду м.Одеси , у зв`язку з тим, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації вказаної у позові відповідач мешкає за адресою: є 172 Трифштрассе, Гох, Північна Рейн-Вестфалія, [PERSON] . За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.07.2025 року Хаджибейського районного суду м. Одеси головуючим визначено суддю Поліщук І.О. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що [PERSON] , є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 грудня 2024 року. Відповідач, [PERSON] , є батьком дитини, що зазначено у свідоцтві про народження. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває повністю на її утриманні. Відповідач не забезпечує регулярну матеріальну підтримку дитини. Допомога з його боку є епізодичною і слабкою, у незначних сумах і без будь-якої системності. Через це не має можливості розраховувати на таку допомогу при плануванні витрат на дитину. Усі витрати, пов?язані з утриманням та забезпеченням дитини, фактично покладені на позивачку. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 31 липня 2025 року суд звернувся із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме для вручення документів відповідачу [PERSON] до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини, а саме: Die Prasidentin des Oberlandesgerichts Dusseldorf Cecilienallee 3 40474 Dusseldorf. Доручено компетентному органу Федеративної Республіки Німеччини вручити відповідачу [PERSON] , який є громадянином Федеративної Республіки Нігерія та проживає за адресою: [ADDRESS] ): -копію позовної заяви з додатками для ознайомлення і копію ухвали про відкриття провадження у справі, судові повістки-повідомлення; -запропонувати відповідачу [PERSON] надати письмовий відзив (письмові пояснення, заперечення проти позову або заяву про визнання позову), докази; -прийняти від відповідача [PERSON] письмові документи, які він вважає за потрібне долучити до справи. Зобов`язано позивача (її представника) надати суду у строк до 02.09.2025 переклад на німецьку мову в 2-х екземплярах: доручення про вручення документів; прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів; копії ухвали про відкриття провадження від 30.07.2025, виклик (повідомлення) про день судового розгляду. Залучено перекладача для здійснення перекладу судового доручення та доданих до нього документів, обов`язок щодо оплати послуг перекладача покладено на позивача [PERSON] . Визначено наступні дати судових засідань у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: 02.09.2025 о 10:00 год., 02.10.2025 о 09:00 год, 03.11.2025 о 09.30 год, та зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги. На час призначення справи до судового розгляду на 02 вересня 2025 року о 10 год. 00 хв.; 02 жовтня 2025 року о 09 годині 00 хвилин; 03 листопада 2025 року о 09 год. 30 хв. до Хаджибейського районного суду м. Одеси підтверджуючі документи про виконання судового доручення стосовно вручення відповідачу судових документів не надійшли, у зв`язку з чим з метою забезпечення доступу позивача до суду, провадження у справі було поновлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак від позивачки надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через компетентний орган Федеративної Республіки Німеччини, а саме: Федеративної Республіки Німеччини, а саме: Die Prasidentin des Oberlandesgerichts Dusseldorf Cecilienallee 3 40474 Dusseldorf, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіює свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; виданого повторно Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 10 грудня 2024 року. [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується Довідкою, виданою заступником селищного голови Савранської селищної ради Одеської області від 12.05.2025 № 419. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1505339 від 23.06.2025 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Савранським РВ ГУМВС України в Одеській області 22 листопада 2006 року, а відповідач є громадянином Федеративної Республіки Нігерія, відповідно до копії свідоцтва про народження, в якому зазначено, що батько [PERSON] громадянин Федеративної Республіки Нігерія. Оскільки [PERSON] є громадянином Федеративної Республіки Нігерія та проживає за адресою: [ADDRESS] ), а [PERSON] є громадянкою України, місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , тому позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини може розглядатися Хаджибейським районним судом м. Одеси. У зв`язку з цим, під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1989 року й ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року, Конституції України, прийнятої 28 червня 1996 року Законом № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), Закону України «Про міжнародне приватне право» № 2709-IV від 23 червня 2005 року (зі змінами та доповненнями) та Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями). Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Суд зважає, що спільні діти сторін мають статус громадян України та проживають на території Україні, відповідно особистим законом позивача є українське законодавство, а отже суд дійшов висновку, що права та обов`язки їх батьків, в частині обов`язку щодо утримання їхніх дітей, також визначаються українським законодавством. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Так, згідно з частиною третьою вказаної статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, суд також враховує матеріальне та сімейне становище, як стягувача, так і платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Однак, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений судом за умови достатності заробітку платника аліментів. Поряд з тим, суд враховує фактичні обставини справи, а саме, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, вік дитини на утримання якої стягуються аліменти, щорічні потреби дитини, які з віком постійно зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини, які є загальновідомими та не потребують доказування. Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності проблем зі здоров`ям відповідача, що свідчить про його працездатність та спроможність сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи, що відповідач здорова та працездатна особа, інших осіб не утриманні немає, зокрема, доказів протилежного відповідачем до суду не надано, а позивач не має можливості у повній мірі забезпечити дитину усім необхідним, суд, максимально враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved