Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 28740 грн з яких: 6000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту, 10740,00 грн заборгованість за відсотками, 12000,00 грн- неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, судові витрати у розмірі 2422,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №5903221124. Договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до п.2.5 строк дії договору 360 днів. Згідно п.2.6.1 стандартна процентна ставка становить 1 % в день застосування у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 Договору. Позивач свої зобов`язання виконав та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. Однак, відповідач умови договору не виконував у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 28740 грн з яких: у сумі 6000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту, 10740,00 грн заборгованість за відсотками, 12000,00 грн- неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 02.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача ТОВ «Іннова Фінанс» подала заяву, зареєстровану судом 27.08.2025 року за вх. №8875 про проведення всіх подальших судових засідань без участі представника позивача під час якого ухвалити заочне рішення. Додатково повідомила, що у зв`язку із проведенням 12.05.2025 та 02.06.2025 року часткових сплат відповідачем [PERSON] за договором про надання грошових коштів у позику №5903221124 від 01.11.2024 року, відповідач сплатила заборгованості у розмірі 9000,00 грн, а тому заборгованість відповідача становить 19740,00 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання призначене на 30.05.2025 року не з`явилася, подала клопотання, зареєстроване судом 29.05.2025 року за вх.№5554 про відкладення розгляду справи на іншу дату, для надання додаткового часу для добровільного врегулювання заборгованості, та надання можливості перевірити надходження коштів у рамках Договору і здійснення подальших процесуальних дій. В наступні судові засідання призначені на 08.07.2025, 29.08.2025, 22.09.2025, 05.11.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановлений законом порядок,про що свідчать повернуті конверти на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, повідомлялася шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, з дня опублікування оголошення про виклик до суду відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, від неї не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ст. ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані докази у справі встановив наступні факти, обставини та правовідносини. 01.11.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено Договір надання грошових коштів у позику №5903221124, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, підписано таблицю обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п. 2.2 Договору позики, Товариство надає Позичальнику кредит у гривні, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені Договором. Згідно п. 2.3 Договору позики, сума кредиту складає 6000,00 грн. Відповідно до п. 2.5 Договору позики строк кредиту 360 днів. Згідно п. 2.6.1 Договору позики, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовуєтьсяу межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Повернення кредитної заборгованості Позичальником, всі платежі та розрахунки зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на Веб-сайті банківські рахунки Товариства в національній валюті (п.6.1, п.6.5 Договору позики). Відповідно до п.10.6.10.7 Договору позики, позичальник ознайомившись з усіма умовами Оферти надав згоду на укладання Договору шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої\~статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абзацу третього частини першої\~статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», та натискання іконки «підписати». Крім того, 01.11.2024 року [PERSON] за допомогою використання одноразового ідентифікатора підписано паспорт споживчого кредиту. Згідно квитанції до платіжної інстукції №20028-1354-158783709 ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» 01.11.2024 року [PERSON] отримала кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» кошти на картковий рахунок [NUMBER] у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] складає 28740,00 грн, з яких: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10740,00 грн. - заборгованість за процентами; 12000,00 заборгованість за неустойкою та згідно поданої заяви представником позивача 27.08.2025 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 19740,00 грн. Вирішуючи дану позовну заяву, суд застосовує такі норми права. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей кредитних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3303450324 від 07.03.2024 року в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. При цьому, відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернув. Частини 1, 2 ст.509 ЦК України\~визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних правта обов`язків,зокрема,є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 526 Цивільного кодексу\~України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст.1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст.1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст.1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. ст. 610,612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.\~625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким, чином, встановивши обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання перерахувавши кошти відповідачу в сумі 6000,00 грн, заборгованість станом на дату подачі позовної заяви становить 28740,00 грн з яких: 6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10740,00 грн - заборгованість за відсотками, 12000,00 грн- неустойка за кожен день прострочення повернення позики. З урахуванням сплати відповідачем коштів у розмірі 9000,00 грн, заборгованість відповідача на дату винесення рішення становить у розмірі 19740,00 грн. Щодо стягнення неустойки за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки (неустойки) у розмірі 12000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п.2Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 71 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8 - 16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу. Згідно з п.6, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Указом Президента\~України №\~64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. За викладеного, оскільки позивачем не враховано п.18 Прикінцевих та\~перехідних положень ЦК Українита протиправно нараховано штраф за кожен день невиконання зобов`язання, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 12000,00 грн задоволенню не підлягає. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності та достовірності, приймаючи до уваги, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором №5903221124 від 01.11.2024 року, в сумі 9000,00 грн., що підтверджується поданою заявою представником позивача, на підставі чого, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №5903221124 від 01.11.2024 року у розмірі 7740,00 грн., у зв`язку з чим, позов слід задовольнити частково. Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. у відповідності до ч.3\~ст.4 Закону України «Про судовий збір». Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422,40 грн., слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 652,38 (2422,40х7740,00:28740,00=652,38) . На підставі викладеного та

Outcome: partial