Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У липня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року з нього стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.07.2021 і до досягнення повноліття дитини. Зазначає, що 07 липня 2023 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу позивач має сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. Крім того його дружина [PERSON] перебуває на утриманні позивача, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Посилаючись на те, що у позивача змінився сімейний стан та на сьогоднішній день на його утриманні перебуває двоє дітей та дружина, просить суд зменшити розмір аліментів які стягуються на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 14 липня 2025 року позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, які в подальшому усунуті позивачем. Ухвалою суду від 23 липня 2025 року, провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник до суду не з`явились, розгляд справи просили проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не подавала. Заяв та клопотань до суду не надавала. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2020 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №339. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с.7) Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року - шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.15) 07 липня 2023 року позивач уклав шлюб з [PERSON] . (а.с.6) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) Судовим наказом, виданим 20 липня 2021 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.07.2021 і до досягнення повноліття дитини. (а.с.16-17) [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу з 09.07.2024 за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21) Згідно Договору оренди квартири у приватної особи від 24.11.2023, [PERSON] є орендарем квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с.18-20) З Довідки про доходи №132/111/22/01-2025 від 16.05.2025, виданої Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, вбачається, що [PERSON] працює у Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на посаді старшого інспектора та за період з січня 2025 року по квітень 2025 року загальна сума доходу останнього становить 119099,71 грн. (а.с.25) За період з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року загальна сума доходу [PERSON] становить 443980,82 грн. (а.с.26) Звертаючись до\~суду з\~позовом про\~зменшення розміру\~аліментів на\~утримання дитини\~позивач посилався\~на те,\~що в\~нього змінився\~сімейний стан\~та час\~звернення до\~суду на\~його утриманні\~перебуває двоє\~дітей та\~дружина у зв`язку з чим, на його думку, розмір стягнутих з нього аліментів може бути зменшений. Так, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно із ч.1, 2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, відповідно до вищевказаних положень законів, при стягненні аліментів допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені вказаними вище нормами, передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплачуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 05.07.2021 і до досягнення повноліття дитини. Судом встановлено, що загальний розмір аліментів, що стягується з позивача [PERSON] на утримання дитини становить 25% всіх видів його заробітку (доходу), тобто не перевищує граничний розмір стягнення з доходів боржника, визначений ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Також, доводи позивача про те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки народилася інша дитина та на його утриманні перебуває дружина, є необґрунтованими, оскільки зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/12, навіть при погіршенні матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються у частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки зважаючи на те, що його доходи зменшилися, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини, також зменшиться. Враховуючи наведене вище, суд доходить переконання про відсутність достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed