Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №8360330 від 06 жовтня 2024 року в розмірі 67\~500 грн. з яких: 25\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30\~000 сума заборгованості за відсотками; 12\~500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що 06\~жовтня 2024\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір №\~8360330. Кредитний договір\~підписано електронним\~підписом Позичальника,\~що відтворений\~шляхом використання\~Позичальником одноразового\~ідентифікатора і\~був надісланий\~на номер\~мобільного телефону\~Відповідача,\~який зазначений\~п.\~10\~Кредитного договору,\~адреса,\~реквізити та\~підпис сторін.\~Відповідно до\~п.п.\~2.1.\~п.\~2\~Кредитного договору,\~кошти кредиту\~надаються ТОВ\~«Авентус Україна»\~у безготівковій\~формі шляхом\~їх перерахування\~за реквізитами\~платіжної картки,\~реквізити якої\~надані Відповідачем\~первісному кредитору\~з метою\~отримання кредиту.\~Згідно з\~п.п.\~2.4.\~п.\~2\~Кредитного договору,\~кредит вважається\~наданим в\~день перерахування\~ТОВ «Авентус\~Україна» суми\~кредиту (загального\~розміру)\~за реквізитами,\~згідно п.п.\~2.1.\~п.\~2\~Кредитного договору. 15.05.2025\~року між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено\~Договір факторингу\~№ 15052025,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«Авентус Україна»\~передає (відступає)\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» за\~плату належні\~йому Права\~Вимоги,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~приймає належні\~ТОВ «Авентус\~Україна» Права\~Вимоги до\~Боржників,\~вказаними у\~Реєстрі боржників. Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 15.05.2025\~до Договору\~факторингу №15052025\~від 15.05.2025,\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» набуло\~права грошової\~вимоги до\~Відповідача в\~сумі 67\~500\~грн.,\~з яких:\~25\~000\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~30\~000\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками;\~12\~500\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~пенею,\~штрафами. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 15.05.2025 року Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 8360330 в загальному розмірі 67 500 грн. Заборгованість відповідачем до цього часу сплачена не була, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись до суду. 15 серпня 2025 року від відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» надійшло клопотання у якому остання просить суд залишити без руху позовну заяву, зазначивши, що позивачем не залучено ТОВ «Авентус Україна» у якості сторони по справі; позивачем не надано доказів стосовно власника рахунка № [NUMBER] , у зв`язку із чим, можлива заміна відповідача на належного; позивач зазначив неправдиві відомості щодо відсутності у відповідача кабінету у ЄСІТС, в той час коли відповідач такий кабінет зареєструвала у червні 2024 року. Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 18.08.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. 03\~вересня 2025\~року відповідачем\~ [PERSON] \~через систему\~«Електронний суд»\~подано відзив\~на позовну\~заяву. Так, відповідач пояснює суду, що у жовтні 2024 року їй зателефонували з ТОВ «Авентус Україна» і повідомили, що відповідач має непогашений кредит. [PERSON] пояснила, що протягом останнього року не оформлювала кредити в цій організації. Останній порекомендували звернутися до поліції. 22.10.2024 року вона подала заяву до відділу поліції № 3 Дніпровського РУП №1 (ЖЄО № 20731). Копія цієї заяви у відповідача не зберіглася. У відповідь [PERSON] одержала лист відділення поліції від 22.11.2024 року, згідно з яким за її зверненням проведено перевірку дільничним офіцером поліції. Після того, відповідач негайно відвідала відділення ТОВ «Авентус Україна» і передала копію листа ВП № 3 від 22.11.2024 року. Працівники ТОВ «Авентус Україна» взяли до відома цей лист, однак сказали, що все одно телефонуватимуть час від часу. Вважаючи, що питання вичерпане, відповідач не вживала будь-яких інших заходів. Свого часу, 15.01.2021 року [PERSON] дійсно оформляла кредит у ТОВ «Авентус Україна» на суму 7 тис. грн., заборгованість за яким погасила 15.02.2021 року. Під час оформлення кредиту відповідач реєструвала електронний кабінет або на веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» ("creditplus.ua"), або в мобільному додатку «CreditPlus». Тобто її персональні дані, необхідні для повторного оформлення кредиту, вже були збережені в базі даних ТОВ «Авентус Україна». Яким чином могла відбутися авторизація при підписанні кредитного договору від 06.10.2024 року за допомогою одноразового ідентифікатора, як про це зазначено в договорі, відповідачу не відомо. Очевидно, це було здійснено шляхом несанкціонованого втручання сторонніх осіб у роботу комп`ютерних мереж. Відповідачем допускається, що невстановлені особи, які оформлювали від її імені кредит 06.10.2024 року, не мали даних її внутрішнього паспорту, але якимось чином одержали реквізити її паспорту для виїзду за кордон. У грудні 2024 року та січні 2025 року [PERSON] двічі подавала до ТОВ «Авентус Україна» електронною поштою запити про надання документів стосовно кредиту, який оформлявся у 2021 році. Електронними листами ТОВ «Авентус Україна» підтвердило одержання запитів. Однак відповіді на ці запити відповідач так і не одержала. 19.08.2025 року відповідач подала до відділу поліції № 3 Дніпровського РУП № 1 та до Західної окружної прокуратури м. Дніпра заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене з використанням електронно-обчислювальної техніки). Листом Західної окружної прокуратури м. Дніпра від 20.08.2025 року заява [PERSON] направлена до ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 для розгляду згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства. 27.08.2025 року відповідач подала слідчому судді Чечелівського районного суду м. Дніпра скаргу на бездіяльність уповноважених осіб ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви від 19.08.2025 (справа № 204/9064/25). Даних про результати розгляду цієї скарги станом на сьогодні відповідач не має. Повідомлення ТОВ «Авентус України» про відступлення права вимоги за кредитним договором та про передачу персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ», всупереч положенням підпункту 3 п. 4.1 кредитного договору від 06.10.2024 № 8360330 та п. 1.3 договору факторингу від 15.05.2025 № 15052025, відповідачу надсилалося. Таким чином, відповідач наголошує суду, що вона не підписувала кредитний договір від 06.10.2024 року та всі інші супутні документи (додаткову угоду, таблиці обчислення загальної вартості, паспорти кредитів тощо), не використовувала одноразові ідентифікатори для підписання цих документів, а також позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів саме на рахунок [PERSON] . Окрім того, посилаючись на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вимога позивача про стягнення штрафу та пені є неправомірною. Таким чим, відповідач просила відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви; розглядати цивільну справу № 204/8512/25 в порядку загального позовного провадження; зобов`язати керівника або іншу посадову особу ТОВ «Авентус Україна» (у випадку його залучення як третьої особи) надати відповіді на поставлені в цій позовній заяві питання у формі заяви свідка в порядку, передбаченому статтею 93 ЦПК України. Ознайомившись із клопотанням відповідача [PERSON] щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, суд приходить до наступного. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 19\~ЦПК України\~спрощене позовне\~провадження призначене\~для розгляду:\~1)\~малозначних справ; 2)\~справ,\~що виникають\~з трудових\~відносин; 3)\~справ про\~надання судом\~дозволу на\~тимчасовий виїзд\~дитини за\~межі України\~тому з\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~у якого\~відсутня заборгованість\~зі сплати\~аліментів та\~якому відмовлено\~другим із\~батьків у\~наданні нотаріально\~посвідченої згоди\~на такий\~виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з\~частиною першою статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до частини третьої статті 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з\~частиною четвертою\~статті 274\~ЦПК України\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження не\~можуть бути\~розглянуті справи\~у спорах: 1)\~що виникають\~з сімейних\~відносин,\~крім спорів\~про стягнення\~аліментів,\~збільшення їх\~розміру,\~оплату додаткових\~витрат на\~дитину,\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів,\~індексацію аліментів,\~зміну способу\~їх стягнення,\~розірвання шлюбу\~та поділ\~майна подружжя; 2)\~щодо спадкування; 3)\~щодо приватизації\~державного житлового\~фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до\~глави 12\~цього розділу; 5)\~в яких\~ціна позову\~перевищує двісті\~п`ятдесят розмірів\~прожиткового мінімуму\~для працездатних\~осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. Відповідно до частини п`ятої статті 274 ЦПК України суд\~відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача належним чином подано зустрічний позов або позов третьої особи із самостійними вимогами, або за первинним позовом відбулося збільшення розміру позовних вимог або зміна предмета позову, і відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором №8360330 від 06 жовтня 2024 року, що у загальному розмірі складає 67\~500 грн. Підстав, передбачених ст. 274 ЦПК України, для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження судом не встановлено. За таких обставин клопотання відповідача щодо призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження не підлягає задоволенню. Окрім того,\~03.09.2025\~року відповідачем\~ [PERSON] \~подано через\~систему «Електронний\~суд» клопотання\~про залучення\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійної\~вимоги щодо\~предмета спору.\~Так,\~в обґрунтування\~клопотання відповідачем\~зазначено,\~що ТОВ «ФК «ЄАПБ» подало цей позов як суб`єкт, який відповідно до договору факторингу прийняв права вимоги від первинного кредитора ТОВ «Авентус Україна». Повідомлення ТОВ «Авентус Україна» про відступлення права вимоги відповідач зазначає, що не одержувала, відповідне допускає збереження безпосередніх правовідносин між нею та ТОВ «Авентус Україна» як первинним кредитором. Відтак рішення суду в цій справі може вплинути на права та обов`язки ТОВ «Авентус Україна». Крім того, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не брало участі в укладанні кредитного договору, воно не може надати будь-яких пояснень щодо обставин укладання цього договору та подальшої комунікації первинного кредитора з позичальником. Між тим ці обставини мають важливе значення для правильного вирішення спору. У зв`язку із чим, відповідач просила залучити до участі у справі № 204/8512/25 в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». Ознайомившись із клопотанням відповідача [PERSON] про залучення третьої особи, суд виходить з наступного. За змістом ч.1,4,5\~ст.53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Аналіз вказаних приписів процесуального закону дає підстави стверджувати, що заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, має бути обґрунтована з наданням суду відповідних доказів того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки такої особи. Враховуючи наведене та виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки не доведено підстав для залучення даної особи у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та яким чином ухвалене в майбутньому рішення суду безпосередньо впливає на права чи обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін у справі. З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання про залучення третьої особи необхідно відмовити. 03\~вересня 2025\~року через\~систему «Електронний\~суд» відповідачем\~ [PERSON] \~подано до\~суду клопотання\~про витребування\~доказів.\~В обґрунтування\~клопотання відповідач\~вказує,\~що в доданої до позовної заяви кредитного договору та довідках про транзакції зазначено, що кошти кредиту були перераховані на платіжну карту № [NUMBER] . Інформацію про банк-емітент платіжної карти за першими 6 цифрами номеру карти можна дізнатися за допомогою загальнодоступних онлайнсервісів ("binbase.com", "bindb.com" тощо). Виходячи з перших 6 цифр номеру, вказана платіжна карта емітована АТ «Універсал Банк», клієнтом якого відповідач ніколи не була. Це зумовлює необхідність встановлення власника зазначеного рахунку, який у подальшому може бути залучений до участі у справі в якості третьої особи. Не можна виключити ймовірність подальшої заміни відповідача. [PERSON] зазначає, що скористалася своїм правом і подала до АТ «Універсал Банк» запит від 18.08.2025 року, у якому просила повідомити персональні дані особи, яка є власником платіжної карти № [NUMBER] , а у випадку неможливості надання такої інформації підтвердити або спростувати факт належності їх вказаної вище платіжної карти. АТ «Універсал Банк» одержало запит і зареєструвало під вхідним номером Н1733 від 18.08.2025 року. Станом на сьогодні відповіді на цей запит відповідач не одержала. У зв`язку із чим, відповідач просила витребувати в Акціонерного товариства «Універсал Банк» відомості про власника карткового рахунку № [NUMBER] , а саме прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер розрахункового рахунку у форматі IBAN, адресу реєстрації і номери засобів зв`язку. Ознайомившись із клопотанням відповідача [PERSON] про витребування доказів, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст.84 ЦПК України\~учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті\~83 цього Кодексу. При цьому, необхідним є обґрунтування, які саме обставини можуть бути підтверджені витребуваними доказами, а також їх значення для правильного розгляду та вирішення справи. Беручи до уваги предмет спору, наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи, що\~відповідачем [PERSON] 09.09.2025 року до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме відповіді банку на її запит із зазначенням запитуваної відповідачем інформації, відсутня необхідність у витребуванні доказів судом, оскільки наразі така потреба відпала у зв`язку із чим клопотання відповідача про витребування доказів підлягає залишенню без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.10.2024 року о 20:45:32 год. між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] укладено договір №8360330 про надання споживчого кредиту (а.с.6-15) за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки ТОВ правильності введення коду, направленого ТОВ на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, ТОВ надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. У договорі №8360330 від 06.10.2024 року зазначається, що ідентифікація в ІКС Товариства електронна процедура перевірки Товариством автентичності Споживача, яка здійснюється під час першого входу (реєстрації) шляхом перевірки цифрового або алфавітно-цифрового коду, що введений Споживачем в спеціальному полі Веб-сайту/Мобільного застосунку та отриманий від Товариства в повідомленні, що надіслане на номер мобільного телефону Споживача; під час наступних входів, шляхом перевірки введеного Споживачем коду та/або Паролю до Особистого кабінету/мобільного застосунку. Підпунктами 1.3-1.5.2 розділу 1 договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 20 000 грн. Строк кредиту - 360 дні. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 0,95% в день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту складе 91 700 грн., реальна річна процентна ставка складе 2\~253,44 % річних (а.с. на звороті 15-16). За умовами договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1 договору). Договір та додаток №1 до договору підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А3689» 06.10.2024 року о 20:45:32 год. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ознайомилась із умовами, викладеними у паспорті споживчого кредиту в якому зазначені суттєві умови кредитування, зокрема: сума кредиту 20\~000 грн.; строк 360 днів; мета споживчі цілі; спосіб шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка 1,00% в день; знижена процентна ставка (застосовується з дати видачі кредиту і до 05.11.2024 року) 0,95% в день (а.с.17-19). Підпис споживача виконаний одноразовим ідентифікатором «WK5683». 06 жовтня 2024 року о 20:49:35 год. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №8360330 про надання споживчого кредиту від 06.10.2024 року (а.с.20-21) за умовами якого сторони домовились збільшити суму кредиту на 5\~000 грн., у зв`язку із чим погодили внести наступні зміни до договору: сума кредиту (загальний розмір) 25\~000 грн.; денна процентна ставка 1,00%; загальні витрати за договором збільшаться та складуть 90\~000 грн. за стандартною процентною ставкою за весь строк кредитування та 89\~625 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки» орієнтовна реальна річна процентна ставка 2\~333,95 % річних. У якості додатку №1 від 06.10.2024 року до договору про надання споживчого кредиту №8360330 від 06.10.2024 року сторонами погоджено таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. на звороті 21-22). [PERSON] також ознайомилась із умовами, викладеними у паспорті споживчого кредиту в якому зазначені суттєві умови кредитування до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту, зокрема: сума кредиту 25\~000 грн.; строк 360 днів; мета споживчі цілі; спосіб шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка 1,00% в день; знижена процентна ставка (застосовується з дати видачі кредиту і до 05.11.2024 року) 0,95% в день (а.с.17-19). Додаткову угоду до договору, Таблицю та Паспорт споживчого кредиту підписано споживачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А4603» 06.10.2024 року о 20:49:35 год. Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.4., 6.5. Договору). У розділі 10 договору «Реквізити сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «Авентус Україна», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адреса проживання, контактний номер телефону та електронна пошта. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, який не спростовано стороною відповідача, що договір №8360330 про надання споживчого кредиту від 06.10.2024 року разом із додатками до нього та додаткову угоду до договору №№8360330 про надання споживчого кредиту від 06.10.2024 року разом із додатками до неї було укладено сторонами в електронній формі за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами такого кредитного договору. Суд враховує, що згідно з роздруківками заявки з офіційного веб-сайту ТОВ «Авентус Україна», договір про надання споживчого кредиту та додаткова угода до нього містять всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а отже, 06.10.2024 року [PERSON] оформила кредитний договір та додаткову угоду до нього шляхом заповнення всіх полів заявки, які відмічені як обов`язкові для заповнення, та підписала всі документи особистим підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора. Отже, без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Посилання відповідача у відзиві, що кредитний договір вона не підписувала і не брала кредитні зобов`язання на себе, і що 06.10.2024 року невстановлена особа, шляхом незаконних операцій з використанням електро-обчислювальної техніки уклала від її імені з ТОВ «Авентус Україна» договір №8360330 про надання споживчого кредиту на суму 20\~000 грн., в зв`язку з чим [PERSON] звернулась із заявою про вчинений злочин до ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, яким було відкрито кримінальне провадження за ч.4 ст.190 КК України, висновків суду не спростовують, враховуючи наступне. Так, до відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] надала копію витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 12025042140001049, зареєстрованого 10.09.2025 року, за правовою кваліфікацією ч.4 ст.190 КК України, згідно фабули якого, 10.09.2025 року до ЧЧ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01.09.2025 року щодо зобов`язання внесення відомостей на підставі заяви [PERSON] про те, що 06.10.2024 року невстановлена особа, шляхом незаконних операцій з використанням електро-обчислювальної техніки уклала від її імені з ТОВ «Авентус Україна» договір №8360330 про надання споживчого кредиту на суму 20\~000 грн., чим спричинила заявниці матеріальну шкоду (ЖЄО №25093 від 10.09.2025 року) (а.с.100). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Однак вирок суду, яким встановлено вину іншої особи у оформленні спірного кредитного договору, отримання та використання коштів за таким кредитним договором, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», у матеріалах справи відсутній, таких доказів не було надано і відповідачем. Наявний у матеріалах справи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні № 1202504214000104 не свідчить сам по собі про те, що кредитний договір укладений і кошти використані не відповідачем, а іншою особою. Суд звертає увагу, що при укладенні договору №8360330 про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до такого договору відповідачем було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача у відзиві на те, що договір про надання фінансових послуг, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін. Інші заперечення відповідача не ґрунтуються на доказах та законі, та судом не приймаються до уваги, а заперечення відповідача суд оцінює як такі, що зводяться до ухилення від виконання зобов`язання і не спростовують висновків суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що договір №8360330 про надання споживчого кредиту та додаткова угода до такого договору були підписані 06.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , а сама [PERSON] є належним відповідачем у цивільній справі. Відповідно до договору факторингу №15052025 від 15.05.2025 року, ТОВ «Авентус Україна» передає новому кредитору ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників (а.с.30-32). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до платіжної інструкції №22796 від 22.05.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило на рахунок ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти у якості плати за відступлення права вимоги за договором факторингу №15052025 від 15.05.2025 року (а.с.34). Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №15052025 від 15.05.2025 року, ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло реєстр боржників від 15 травня 2025 року кількістю 2471 (а.с.33). Відповідно до Реєстру боржників від 15.05.2025 року до Договору факторингу № 15052025 від 15.05.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8360330 в сумі 67 500 грн., з яких: 25 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 000 грн. сума заборгованості за відсотками; 12 500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.35). Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений. Документ сформований в системі іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право належного кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором №8360330 в сумі 67 500 грн., з яких: 25 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 000 грн. сума заборгованості за відсотками; 12 500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Авентус Україна» та наданого позивачем до матеріалів справи, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №8360330 становить 67 500 грн., з яких: 25 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 000 грн. сума заборгованості за відсотками; 12 500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості не спростований, власних розрахунків останньою суду надано не було, а тому розрахунок позивача судом приймається, як достовірний. Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, що надані документи не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача, та не доведення факту належності вказаного рахунку саме відповідачу, то такі доводи не заслуговують на увагу з врахуванням наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина першастатті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, факт перерахування коштів саме відповідачу на зазначений у договорі розрахунок, у розмірі 20 000 грн підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №7/11006 від 20.05.2025 року згідно якого ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 року повідомляє про успішну транзакцію №1487562167 на суму 20\~000 грн., яка завершена 06.10.2024 року о 20:46 год. за номером замовлення 50462981 на номер картки [NUMBER] (а.с.25). Також, матеріалами справи підтверджується факт перерахування коштів саме відповідачу на зазначений у договорі розрахунок, у розмірі 5 000 грн, згідно листа ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» №7/11006 від 20.05.2025 року згідно якого ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 року повідомляє про успішну транзакцію №1487563639 на суму 5\~000 грн., яка завершена 06.10.2024 року о 20:50 год. за номером замовлення 50463016 на номер картки [NUMBER] (а.с.26). Окрім того,\~самою відповідачкою\~долучено до\~матеріалів справи\~ лист\~АТ «Універсал\~Банк» №Н-1063/КЕП\~від 04.09.2025\~року у\~якому банк\~зазначає,\~що 06.10.2024 року між [PERSON] та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» | monobank підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK | Universal Bank, на підставі якої Банком було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . В рамках вищезазначеного Договору, [PERSON] 06.10.2024 року було надіслано запит на відкриття поточного рахунку, згідно з її проханням, Банком 06.10.2024 року о 20:27 було відкрито поточний рахунок у національній валюті № [NUMBER] платіжним інструментом якої є платіжна картка № [NUMBER] (а.с.93). У додатках до листа Банк надав заяву про відкриття поточного рахунку в національній валюті з формою підтвердження електронного документа (а.с.96-97). Згідно з вищевикладеним, судом встановлено факт того, що платіжну картку № [NUMBER] було відкрито на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Із сформованої ТОВ «Авентус Україна» картки обліку договору №8360330 від 06.10.2024 року укладеним із [PERSON] вбачається, що сума заборгованості складає: 25\~000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30\~000 сума заборгованості за відсотками; 12\~500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами, а всього 19\~262,55 грн. (а.с.27-29). З врахуванням викладеного, суд вважає, що у матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання кредитного договору між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна»», а також підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача, вказаний при укладенні договору, а також для обґрунтування розміру заборгованості за договором. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник (клієнт) [PERSON] взяті не себе зобов`язання за договором №8360330 про надання споживчого кредиту та додатковою угодою до такого договору не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача у примусовому порядку суми заборгованості за кредитним договором №8360330 від 06.10.2024 року в загальному розмірі 55\~000 грн. з яких: заборгованість за тілом 25\~000 грн.; заборгованість за відсотками 30\~000 грн. При цьому щодо вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу в розмірі 12\~500 грн., суд звертає увагу на наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год. 24 лютого 2022 року, який триває донині. Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень\~ЦК України та здійснено розрахунок під час дії в Україні воєнного стану, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені) та інших платежів у період дії в Україні воєнного стану, тому позовні вимоги в частині стягнення пені до задоволення не підлягають. Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс судові витрати, що складаються з суми сплаченого судового збору - 3 028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №126395 від 22.07.2025 року (а.с.1), інші витрати позивачем не доведені належними та допустими доказами. Так як позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2\~467,25 грн. На підставі ст.ст.\~42,\~61 Конституції України, ст. ст.2,\~15,\~207,\~526,\~530,\~536,\~546,\~610-612,\~625,\~633-634,\~1050\~ЦК України,

Outcome: partial