Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. 31.07.2025 року представник позивача, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованість за кредитним договором № 8221955 у розмірі 30000,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., та судові витрати у розмірі 105,00 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що 25.08.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 8221955, про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) (додається). Сума кредиту (загальний розмір) складає 30000,00 грн., строком кредиту на 360 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (25.08.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. 19.12.2024 року дата остаточного погашення заборгованості. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 30000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 5.1.- 5.2. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно з кількістю платежів, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору № 8221955 перед позивачем не сплачена і складає 61159,69 грн. заборгованість за кредитом 29123,67 грн., - нараховані проценти 32036,02 грн. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 61159,69 грн., судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., та понесені судові витрати в розмірі 105,00 грн. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 05.09.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. У судове засідання представник позивача до суду не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач з`явилася, надала до суду письмові пояснення, в яких просила суд не стягувати нараховані відсотки та поділити тіло кредиту на кілька місяців, але не більше чим по 1000,00 грн., на місяць. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із до ч.1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що 25.08.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 8221955 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) (додається). Сума кредиту (загальний розмір) складає 30000,00 грн., строком кредиту на 360 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (25.08.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. 19.12.2024 року дата остаточного погашення заборгованості. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 30000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 5.1.- 5.2. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно з кількістю платежів, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору № 8221955 перед позивачем не сплачена і складає 61159,69 грн. заборгованість за кредитом 29123,67 грн., - нараховані проценти 32036,02 грн. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з ч. 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 30000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] , однак відповідач [PERSON] , належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, та згідно з матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна». Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення [PERSON] договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Аналізуючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 105,00 грн., судом встановлено наступне. В обґрунтування заявленої суми судових витрат позивачем не надано підтверджуючих документів попереднього розрахунку суми судових витрат (договорів, рахунків тощо). Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до вищевикладеного суд вважає, відмовити в задоволенні позову в частині стягнення понесених судових витрат у розмірі 105,00 грн., які позивач очікує понести до закінчення справи. З урахуванням вищевикладеного, в порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial