Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

08.07.2025 представник позивача АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Молчанова Оксана Олександрівна звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В прохальній частині позову представник позивача просить суд: - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Позивача суми заборгованості з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 9592,91 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] на праві приватної спільної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за данною адресою надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачними користується. Зазначає, що 17.10.2024 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за заявою Позивача винесено судовий наказ про стягнення з Відповідача вказаної суми заборгованості. Однак 25.12.2024 ухвалою суду скасовано зазначений наказ. 25.08.2022 року АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (виконавцем послуг) на своєму офіційному веб-сайті http://dniproenergo.com.uaупостійному відкритому доступі мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Споживач про свою відмову укласти і свою незгоду із умовами опублікованого договору до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не направляв, а тому споживач вважається таким, що прийняв пропозицію виконавця щодо укладення договору. Оскільки протягом 30 днів з опублікування даного договору у засобах масової інформації боржник не повідомив про відмову від укладення даного договору, та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, слід вважати, що ним вчинено дію, яка засвідчує його волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. Таким чином, між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки. Розрахунки за спожиті послуги проводилися несвоєчасно, що призвело до утвореннязаборгованості, яка станом на 01.10.2024 року становить 9592,91грн., у тому числі:за абонентське обслуговування за послугою з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2021 по 30.09.2024 у розмірі 8838,05 грн.; за абонентське обслуговування за послугою з централізованого водопостачання заперіод з 01.09.2021 по 30.09.2024 у розмірі 754,86 грн. Від імені Відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій Відповідач заперечує проти позову та зазначає наступне. Представник Позивача є неуповноваженою особою, оскільки в позові не вірно вказано місце знаходження Позивача. В позові зазначену недостовірну інформацію, а саме, що житлове приміщення споживача не обладнано приладом обліку споживання послуг централізованого водопостачання, внаслідок чого розрахунок Позивачем здійснено не по показанням приладу, а за нормами споживання питної води. Відповідач зазначає, що лічильник обліку води проходив повірку 04.09.2021 та 30.04.2025, про що було повідомлено Позивача шляхом направлення зав від 02 липня 2025 року засобом поштового зв`язку. Крім цього зазначено, що судовий збір сплачено іншою юридичною особою, а не Позивачем. В прохальній частині відзиву Відповідач просила застосувати позовну давність до позовних вимог, закрити провадження з підстав викладених у відзиві (а.с. 31-36). Представником Позивача подано заперечення (відповідь) на відзив, в якому остання зазначила, що строк позовної давності не пропущено у зв`язку з тим, цей строк продовжено на період дії воєнного стану. «Придніпровська теплова електрична станція» АТ ДТЕК Дніпроенерго є відокремленим підрозділом АТ ДТЕК Дніпроенерго. Прилад обліку холодної води, встановлений за адресою Відповідача був знятий з обліку відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпронерго» з 01.01.2020 за відсутністю показань по ньому протягом 9 місяців на підставі п. 31 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення № 690. Таким чином, з 01.01.2020 за адресою Відповідача нарахування проводилось згідно з Методики 315, а саме за нормами споживання, затвердженими Дніпровською міською радою. При цьому державна повірка вузла розподільчого обліку Відповідача повинна була бути виконаною 12.12.2020 згідно останнього акту допуску в експлуатацію після останньої державної повірки. Так як водолічильник Відповідача не знаходився на абонентському обліку Позивача (виконавця послуг) понад 4 роки та Відповідач не вжила заходи, передбачені законодавством для відновлення обліку споживання послуг, необхідно керуватись Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Мінрегіонрозвитку України від 12.10.2018 № 270, відповідно до якого Відповідач, виконавши повірку лічильника питної води, повинна була звернутись з письмовою заявою до ДТЕК Придніпровська ТЕС про взяття на абонентський облік приладу обліку, про те таких дій остання не вчинила (а.с. 56-57 зі звороту). Відповідач надана заперечення на відповідь на відзив, в якому вказала, що показники лічильника вона регулярно подавала Позивачу у тому числі шляхом занесення відповідних даних при оплаті за послуги. Позивач неправомірно посилається на п. 31 постанови КМУ № 690, оскільки він не стосується абонентського обліку приладу. Крім того, зазначає, що знаття приладу з обліку та подання позову за період дії карантину є незаконним та негідним. Вимоги Позивача про необхідність звернення Відповідача до Позивача із заявою про взяття приладу обліку, що вже встановлений, опломбований та зареєстрований належним чином є необгрунтованим. Відповідач зазначає, що серед видів економічної діяльності Позивача відсутня послуга з централізованого водопостачання та водовідведення. У судовому засідання представник Позивача Молчанова О.О. позовні вимоги підтвердила, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Крім цього доповнила, що їй відомо, що Відповідач тривалий час проживає у Франції, вірогідно, що всі документи від її імені подає інша особа, але без довіреності. У такий спосіб вчиняються шахрайські дії та підробка документів. З цих підстав також просила відмовити у задоволенні клопотання про виклик свідків, крім того, зазначила, що клопотання не містить обгрунтування доцільності допиту саме цих свідків. Представник Позивача Клець Л.В. у судовому засіданні підтримала [PERSON] та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки. Від відповідача,повідомленоїпро дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, клопотань, заяв,про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В. (а.с. 18). 22 липня 2025 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.20). 16.09.2025 відповідачем подано на адресу суду клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, в задоволенні якого суд відмовив як необґрунтоване, оскільки справа відповідно до ст. 274 ЦПК відноситься до категорії малозначної (а.с. 28-29). 16.09.2025 відповідачем подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 31-44). 01.10.2025 представником позивача [PERSON] надано заперечення (відповідь) на відзив (а.с. 56-60). 07.10.2025 від представника позивача надійшла заява про перенесення справи (а.с. 61). 08.10.2025 від відповідача надійшло клопотання про виклик свідків, в задоволенні якого суд відмовив як необґрунтоване, оскільки відповідачем не зазначено, що саме можуть пояснити зазначені свідки (а.с. 65). 08.10.2025 від відповідача надійшло «заперечення на заперечення [PERSON] на відзив відповідача» (заперечення на відповідь на відзив) (а.с. 66-71). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~що власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (1/3 частка власності), [PERSON] (1/3 частка власності) та [PERSON] (1/3 частка власності), що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 377681567 від 08.05.2024 (а.с. 7). З наданої виписки з особового рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаним особовимрахункоміснуєзаборгованість за період з вересня 2021р. по вересень 2024 р. у сумі 9592,91 грн (а.с. 6). АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за даною адресою надає комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та боржником встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу комунальних послуг. Позивачем у позовній заяві зазначено АТ «ДТЕК Дніпроенерго», код ЄДОПОУ 00130872, адреса: м. Дніпро, вул. Гаванська, 1. В прохальній частині позову, зазначено код ЄДРПОУ Позивача 38024604, під яким зареєстровано відокремлений підрозділ Позивача Придніпровська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Позов підписано представником Позивача Окасаною Молчановою, на яку Головним виконавчим директором Позивача видано довіреність з правом в тому числі діяти від імені Товариства та представляти інтереси Товариства в усіх державних установах (а.с. 60). Відповідно до ліцензії Придніпровська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» здійснює вид господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 58). Відповідач 02.07.2025 засобом поштового зв`язку направляв на адресу Позивача заяву про факт своєчасного проведення повірки лічильника обліку води, а саме проходив повірку 04.09.2021 та 30.04.2025 (а.с. 37-42). ІV. Норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно дост. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Порядок надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019, та Методикою розподілу обсягів комунальних послуг, затвердженою наказом Мінрегіону № 315 від 22.11.2018. Так, п. 16 Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019 визначено, що у разі недопущення споживачем або його представником виконавця або визначеної власником (співвласниками) особи, що здійснює розподіл обсягів послуг, до відповідного вузла обліку для зняття показань або ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцеві показань відповідного вузла обліку, якщо такі показання згідно із законом або договором зобов`язаний знімати споживач, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної послуги за попередні 12 місяців (якщо попередніх місяців нараховується менш як 12, за фактичний час споживання послуги, але не менш як 15 діб). Суд вважає безпідставними доводи Відповідача про те, що Позивач неправомірно здійснював нарахування за нормами споживання, оскільки її квартира обладнана приладом обліку, який нібито проходив повірку 04.09.2021 та 30.04.2025. Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем надано обґрунтоване пояснення, що прилад обліку холодної води, встановлений за адресою Відповідача, з 01.01.2020 знятий з абонентського обліку відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» у зв`язку з відсутністю показань понад дев`ять місяців, відповідно до пункту 31 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690. Після зняття приладу з обліку споживач для відновлення обліку повинен був діяти відповідно до Порядку прийняття приладів обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Мінрегіону від 12.10.2018 № 270, а саме звернутися до виконавця послуг із письмовою заявою про прийняття приладу на облік після його повірки. Відповідач таких дій не вчинила, що підтверджується відсутністю будь-яких документів чи звернень до Позивача з цього приводу. Надані Відповідачем копії документів щодо проходження повірки водолічильника не спростовують факт його зняття з абонентського обліку, а також не підтверджують відновлення цього обліку в установленому законом порядку. Сам факт проведення повірки без подальшого прийняття приладу на абонентський облік не надає споживачу права вимагати проведення розрахунків за показниками такого приладу. Посилання Відповідача на те, що вона нібито подавала показники лічильника шляхом внесення їх у квитанції при оплаті, не підтверджені жодними доказами, у тому числі копіями платіжних документів із відображенням показників. Таким чином суд дійшов висновку, що нарахування Позивачем вартості спожитих послуг за нормами споживання відповідно до Методики № 315, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018, здійснено правомірно, у межах чинного законодавства та з урахуванням відсутності обліку фактичного споживання води за приладом. Крім цього суд зазначає, що з матеріалів справи убачається, що між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та відповідачем фактично склалися правовідносини щодо надання та споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є співвласником зазначеної квартири з часткою 1/3, інші 2/3 належать [PERSON] та [PERSON] . Позивач посилається на те, що споживачем є саме відповідач, однак будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме вона користується усім житлом одноособово, суду не надано. Матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та відповідачем індивідуального договору про надання послуг або того, що відповідач діє як уповноважений представник усіх співвласників. Факт спільної власності на квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, який має презумпцію достовірності. Згідно з ч. 1 ст. 360 ЦК України кожен співвласник несе обов`язок брати участь у витратах, пов`язаних з утриманням майна, пропорційно своїй частці. Отже, за відсутності доказів того, що відповідач є єдиним користувачем квартири або уклала договір на надання послуг від імені всіх співвласників, стягнення всієї суми заборгованості лише з неї суперечить вимогам закону. Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідач не заперечувала факту користування послугами та не надала доказів повної оплати, отже обов`язок з оплати в межах її частки є обґрунтованим. Стосовно заперечень відповідача щодо неправильно зазначеного коду ЄДРПОУ у прохальній частині позову, суд зазначає, що Придніпровська теплова електрична станція ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» є відокремленим підрозділом позивача, який діє в межах наданих повноважень. Зазначення його коду ЄДРПОУ замість коду юридичної особи не вплинуло на визначеність сторін спору, оскільки від імені товариства виступає уповноважений представник за довіреністю, що не спростовується доказами у справі. Щодо доводів про сплату судового збору іншою юридичною особою, суд зазначає, що платіж здійснено за реквізитами суду з належним зазначенням предмету платежу, що не є підставою для залишення позову без розгляду чи відмови у його задоволенні. Щодо тверджень відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з позовом суд зазначає наступне. Відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільним кодексом\~України визначено два види строків позовної давності: загальний та спеціальний. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 202 0року № 211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020\~року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~ 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Одночасно суд звертає увагу, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу. Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. На момент подання позову (08.07.2025) вказана норма діяла, отже строки позовної давності у цей період не перебігали і не могли бути визнані пропущеними. Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ було виключено; відповідні зміни набрали чинності 4 вересня 2025 року і з цього дня перебіг строків позовної давності було відновлено (відлік продовжився з того місця, на якому він був зупинений). Оскільки позов у справі подано 08.07.2025 до набрання чинності Законом №4434-IX, при застосуванні правил про позовну давність суд має врахувати, що перебіг строків у період до 04.09.2025 був зупинений і тому сплинення позовної давності щодо заявлених вимог не настав. Таким чином, Враховуючи, що розрахунок заборгованості Відповідача перед Позивачем за період з 01.09.2021 по 30.09.2024, а Позивач звернувся з позовом до суду 08.07.2025, суд приходить до висновку, що доводи Відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності є необґрунтованими. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у межах частки відповідача у спільній власності, тобто 1/3 від заявленої суми заборгованості. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 3 197,64 грн (9592,91 грн ? 1/3).У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1 009,33 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial