Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплати) з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01.05.2015 надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є споживачем послуг, а тому зобов`язаний забезпечити їх своєчасну оплату. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за період з 01.06.2021 по 01.03.2025 утворилася заборгованість, яка складається з основного боргу в сумі 12262,06 грн., інфляційних втрат в розмірі 1364,42 грн. та 3% річних в сумі 405,42 грн., що загалом становить 14031,90 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги та судові витрати на розрахунковий рахунок. 14.08.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 01.10.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 до скасування воєнного стану в Україні забороняється нараховувати та стягувати пеню, штрафи та інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату житлово - комунальних послуг. Ним сплачувалися послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до 01.06.2021, що свідчить про відсутність заборгованості до 01.06.2021. Жодних договорів з позивачем він не укладав. 24.10.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги. Зазначив, що оскільки співвласниками будинку [ADDRESS] , не створено об`єднання співвласників, не прийняті рішення про форму управління багатоквартирним житловим будинком, то в силу вимог ч.ч.4, 5 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» до проведення конкурсу і моменту визначення його переможця та зважаючи на положення пункту 31 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені підприємством із споживачами до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом, послуги з утримання будинків і прибудинкових територій у будинках продовжило надавати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Позивачем надавалась послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій весь період за який у відповідача виникла заборгованість. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] з 17.11.2021 є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.06.2025 №433083105. Відповідно до п. 2.2 Статуту КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» предметом діяльності підприємства є для надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території та інших житлово-комунальних послуг. На виконання зазначених послуг позивачем укладені договори з суб`єктами господарювання щодо закупівлі електричної енергії, надання послуг з дератизації та дезінсекції, обслуговування вентиляційних каналів, телекомунікаційного обладнання, технічного обслуговування ліфтів тощо. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.03.2025 заборгованість за спожиті комунальні послуги складає 12262,06 грн., також нараховані 3% річних за період з червня 2021 року по лютий 2025 року в розмірі 405,42 грн. та інфляційна складова за період з червня 2021 року по лютий 2025 року в розмірі 1364,42 грн. За цей період відповідач надані послуги оплачував не в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд відзначає, що співвласники квартири у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Відповідачем не було надано доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, у тому числі відповідач відповідно до порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не відмовився від надання позивачем послуг, внаслідок чого виникла підстава для звільнення від їх оплати. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг та власник майна має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Водночас, судом встановлено, що свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг відповідач виконував неналежним чином, що призвело до виникнення заборгованості. Суд вважає, що позивач обґрунтовано вимагає оплати відповідачем наданих послуг. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що [PERSON] лише з 17.11.2021 є власником квартири [ADDRESS] , що спростовує доводи позивача про наявність у відповідача обов`язку сплатити заборгованості, яка виникла до за період з 01.06.2021 по 17.11.2021. Отже, позовні вимоги до відповідача є правомірними лише за період, починаючи з 17.11.2021. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за листопад 2021 року за адресою [ADDRESS] нарахована заборгованість у розмірі 272,10 грн., однак оскільки відповідач є власником квартири лише з 17.11.2021, то позивач мав право нарахувати йому заборгованість за листопад 2021 року у розмірі 119,97 грн. (272,12 грн. (щомісячні плата за надані послуги) / 30 днів (кількість днів у листопаді 2021 року) = 9, 07 грн. (денна плата за наданні послуги) * 14 днів (кількість днів з моменту виникнення права власності на квартиру до останнього дня листопада 2021 року) = 126,98 грн.). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 17.11.2021 по 01.03.2025 у загальному розмірі 10508,69 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1364,42 грн. та 3% річних в розмірі 405,42 грн., нараховані на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідач допустив прострочення щодо оплати наданих йому послуг, то останній повинен сплатити інфляційні втрати в розмірі 1352,57 грн. та 3% річних в розмірі 400,94 грн., нараховані на суму заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які розраховані позивачем у урахуванням постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 (зі змінами). Крім того, відповідно до приписів ч. 5, 7 ст.265 ЦПК України резолютивна частина рішення не повинна містити відомостей про номери та види рахунків, на які мають бути зараховані грошові кошти, що стягнуті з відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (87,39%) у розмірі 2646,17 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: partial