Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Дана адміністративна справа підсудна Довгинцівському районному суду міста Кривого Рогу, оскільки відповідно до рішення ВРП від 19 12 2024 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» змінено з 6 січня 2025 року територіальну підсудність судових справ Дружківського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивач Акціонерне товариство «Укрпошта» (далі АТ «Укрпошта») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить суд стягнути заподіяну шкоду по 3\~395,43 грн. з кожної, посилаючись на заподіяння ними шкоди підприємству при виконанні трудових обов`язків. В обґрунтування вимог позивачем зазначено про встановлення 05 березня 2021 року актом планової документальної перевірки з питань використання коштів Пенсійного фонду України, порушення працівниками поштового зв`язку строків виплати пенсії одержувачем раніше встановленого строку по деяким відділом поштового зв`язку в тому числі по ВПЗ Соледар-1 за відомістю про виплату пенсій соціальних допомог ТИП 2 № 2/05635 з датою виплати 20.01.2021 по 1 особі на суму 6\~790,87 грн., фактично виплачено 06.01.2021, що спричинило збитки філії на суму 6\~790,87 грн. Відповідач [PERSON] працювала на посаді начальника ВПЗ Соледар-1, [PERSON] працювала на посаді листоноші вказаного відділення, обидві факт порушення визнали. Вказаними діями відповідачки порушили п. 1.9 Інструкції та покладені на них трудові обов`язки з виплати пенсії у встановлений строк, що призвело до застосування штрафних санкцій у сумі 6\~790,87 грн. до Донецької дирекції АТ «Укрпошта» за рішенням ПФУ у Донецькій області від 19.04.2021 за № 9, а тому оскільки відповідачі несуть колективну відповідальність за заподіяну шкоду, на підставі статей 130. 132, 134 КЗпП України, позивач просить вимоги задовольнити. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 21 липня 2025 року прийнято справу до провадження. У судове засідання сторони не з`явилися. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача АТ «Укрпошта» просить проводити розгляд справи за відсутності представника, на вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву на позов не подали. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] з 21 листопада 2018 року працювала на посаді начальника ВПЗ Соледар-1 за наказом Донецької дирекції АТ «Укрпошта» № 4396/к від 19.11.2018, 12 листопада 2018 року з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність, 07 травня 2021 року припинено трудовий договір. Відповідач [PERSON] працювала на посаді листоноші групи підміни за наказом Донецької дирекції АТ «Укрпошта» № 4099/к від 23.12.2020, 26 грудня 2020 року з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність, 03 лютого 2021 року звільнена з роботи, з 12 березня 2021 року знову прийнята на посаду листоноші групи підміни за наказом Донецької дирекції АТ «Укрпошта» № 671/к від 11.03.2021, 21 березня 2021 року з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність, 01 травня 2021 року переведена на посаду листоноші 3 класу ВПЗ-Соледар. 05 березня 2021 року актом планової документальної перевірки з питань використання коштів Пенсійного фонду України встановлено порушення працівниками поштового зв`язку у тому числі ВПЗ Соледар-1 строків виплати пенсії одержувачем раніше встановленого строку: за відомістю про виплату пенсій соціальних допомог ТИП 2 № 2/05635 з датою виплати 20.01.2021 по 1 особі на суму 6\~790,87 грн., фактично виплачено 06.01.2021, тобто на 14 днів раніше дозволеного і встановленого строку, що підтверджується відміткою на відомості у графі «дата виплати». Згідно зі статтею 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Згідно пункту\~1\~частини 1\~статті 134\~КЗпП України,\~відповідно до\~законодавства працівники\~несуть матеріальну\~відповідальність у\~повному розмірі\~шкоди,\~заподіяної з\~їх вини\~підприємству,\~установі,\~організації,\~у випадках,\~коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до положень статті 135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням роботодавця, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника (частина 1 статті 136 КЗпП України). Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт перший\~статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Перелік вказаних посад і робіт, а також типовий договір про повну матеріальну відповідальність має бути затверджений в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. На час укладення між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність застосовувалась постанова Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня1977 року № 447/24. Зазначеною постановою затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва. При цьому\~договір про\~повну матеріальну\~відповідальність можна укладати у письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. Договір про повну матеріальну відповідальність, укладений з особами, які не включені до Переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсним. Аналогічна правова позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-16цс12 від 25 квітня 2012 року, за яким договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. Так, згідно вказаного Переліку, посади відповідачів відносяться\~до посад\~працівників,\~з якими\~укладається договір\~про повну\~матеріальну відповідальність,\~оскільки їх посадові обов`язки включають приймання, зберігання, обробку або транспортування грошових коштів, цінностей, товарно-матеріальних цінностей, а також оскільки на них покладено роботу з одержання або видачі під звіт грошових коштів. Указане підтверджується наданими копією договору про повну матеріальну відповідальність від 26 грудня 2020 року, укладеного з [PERSON] та договору про повну матеріальну відповідальність від 21 листопада 2018 року, укладеного з [PERSON] . Факт вини відповідачів щодо здійснення безпідставної (раніше встановленого строку) виплати 06 січня 2021 року за відомістю на виплату пенсій, соціальних допомог ТИП-2 № 2/05635 за 20 січня по одній особі на суму 6\~790,87 грн. підтверджується матеріалами службового розслідування за фактом виявлених порушень ПФУ від 05.03.2021. Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області прийнято рішення № 9 про застосування штрафу за несвоєчасну виплату сум пенсійних виплат від 19 квітня 2021 року, відносно філії Донецька дирекція АТ «Укрпошта» у вигляді стягнення суми в розмірі 100% несвоєчасно виплачених пенсійних коштів. Таким чином підприємству АТ «Укрпошта» завдано матеріальних збитків у вигляді штрафу, накладеного рішенням ГУ ПФУ України в Донецькій області на суму 6\~790,87 грн., які підлягають відшкодуванню працівниками підприємства, винними у порушенні своїх трудових обов`язків, що знаходиться у прямому зв`язку із завданими збитками та не спростовано відповідачами в судовому засіданні. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлені про дату слухання справи відповідачі відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~270,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved