Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (Соборний районний суд міста Дніпра). Стислий виклад позиції позивачів До Соборного районного суду міста Дніпра 26 серпня 2025 року звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, про визнання права власності на квартиру в якому просили суд: ?Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину квартири загальною площею 60,1 кв.м. житловою площею 40 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 2008 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради, про що зроблено реєстраційний напис від 11 вересня 1995 року та внесено до реєстрованої книги за реєстраційним № 42319 у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу. ?Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину квартири загальною площею 60,1 кв.м. житловою площею 40 кв.м , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 2008 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради, про що зроблено реєстраційний напис від 11 вересня 1995 року та внесено до реєстрованої книги за реєстраційним № 42319 у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу. ?Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/3 частину квартири загальною площею 60,1 кв.м. житловою площею 40 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 2008 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради, про що зроблено реєстраційний напис від 11 вересня 1995 року та внесено до реєстрованої книги за реєстраційним № 42319 у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному належить квартира [ADDRESS] , житловою площею 60,1 кв.м. , загальною площею 40 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 2008 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради, про що зроблено реєстраційний напис від 11 вересня 1995 року та внесено до реєстрованої книги за реєстраційним № 42319. Відомості щодо реєстрації прав на вказану квартиру внесено до Державного реєстру. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з російською агресією проти України вони вимушені були покинути місце свого постійного проживання в місті Маріуполі Донецької області та переміститися до міста Дніпро. Під час вимушеної евакуації правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності на нерухоме майно були втрачені. За відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно вони не мають можливості розпоряджатися належним їм нерухомим майном з огляду на приписи чинного законодавства. Отримати дублікат правовстановлюючих документів наразі неможливо, що позбавляє їх можливості реалізувати права власників майна. \~ \~ \~ \~У зв`язку з руйнуванням житла у позивачів є необхідність подати дані щодо цього до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, з використанням електронної публічної послуги «є Відновлення», однак здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивачі не можуть, так як відсутній документ, який підтверджує їх право власності. Тому просили позовні вимоги задовольнити, судовий збір покласти на позивачів. \~ \~ \~ \~Відповідач правом на надання відзиву не скористався Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 серпня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. . 01 вересня 2025 року ухвалою судді відкрито провадженння у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Маріупольської міської ради Донецької області, про визнання права власності на квартиру. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили суд слухати справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 30 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» надавали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили не стягувати з них судовий збір, а лишити за позивачами, оскільки вони жодним чином не оспорюють право позивачів на майно. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартира [ADDRESS] , житловою площею 60,1 кв.м., загальною площею 40 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 2008 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради, про що зроблено реєстраційний напис від 11 вересня 1995 року та внесено до реєстрованої книги за реєстраційним № 42319. Відомості щодо реєстрації прав на вказану квартиру внесено до Державного реєстру. Позивачі зареєстровані у спірній квартирі на підтвердження чого надали копії паспортів. Як зазначили позивачі в позовній заяві під час евакуації правовстановлюючі документи було втрачено. \~ \~ \~ \~У зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на квартиру, позивачі звернулися до суду про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 60,1 кв.м. , загальною площею 40 кв.м.. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За приписами ч. 1\~ст. 2 ЦПК\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 13 ЦПК\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі\~статтею 64 Конституції України\~право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015р. №21-1465а15. Статтею 392 Цивільного кодексу України\~передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1\~ст. 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України). Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У частині 1\~статті 321 ЦК України\~закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна №5005390355124 від 21 серпня 2025 року,\~ 21 травня 2008 року за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано по 1/3 частки квартири [ADDRESS] , житловою площею 60,1 кв.м., загальною площею 40 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 2008 року, виданого управлінням міського майна Маріупольської міської ради, про що зроблено реєстраційний напис від 11 вересня 1995 року та внесено до реєстрованої книги за реєстраційним № 42319. Позивачі є співвласниками даної квартири однак на теперішній час позбавлені можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд або отримати компенсацію за пошкоджене чи знищене майно. При цьому, суд враховує, що за загальновідомою інформацією на теперішній час у місті Маріуполі внаслідок бойових дій майже не залишилось вцілілих будинків, більшість яких пошкоджені. 22.05.2023р. набрав чинності\~Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923-ІХ від 23.02.2023р., яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженим\~Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022р. № 2102-IX. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2023р. № 381. Згідно з пунктом 6 вищевказаного Порядку, компенсація надається за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до\~Закону України № 2923-ІХ від 23.02.2023р. визначений Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023р. № 600. У пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, як для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З правової позиції викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-318цс15 (№ в ЄДРСР 45910640) випливає наступне: «за правилами\~статті 392 ЦК України\~позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.\~Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до\~статті 328 ЦК України\~набуття права власності\~це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому\~статтею 392 ЦК України». За змістом статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів про визнання права власності на нерухоме майно, які підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved