Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

30.09.2025 заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, зокрема просила суд встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] , диплому серії [NUMBER] виданого 23.07.1984 технічним училищем №8 м.Дніпропетровська, архівної довідки №16/Б-9/01-25 від 25.01.2022, виданої Софіївським трудовим архівом Софіївської селищної ради Дніпропетровської області. В обґрунтування заяви зазначила, що вона 20.01.2025 звернулася до відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за віком, але органом ПФУ надано рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до якого до страхового стажу не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою [NUMBER] , періоди роботи за архівною довідкою від 16.01.2024 р. №16/Б-9/01-25, періоди навчання з 01.09.1982 по 23.07.1984 згідно диплому [NUMBER] та період догляду за дитиною [INFO] до досягнення нею 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , оскільки її по батькові в цих документах зазначено як « [PERSON] », що не відповідає її паспортним даним. В зв`язку з цим, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не може призначити заявниці пенсію за віком, тому вона змушена звернутись до суду для встановленні факту належності їй правовстановлюючих документів. Ухвалою від 03.10.2025 відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Заінтересована особа, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, направили до суду клопотання про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи. Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явились, суд, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст.\~15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи зі змісту п. 5 ч. 2ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія № [NUMBER] виданого 26.02.1965 с/радою Залаззя Любешівського району Волинської області, [PERSON] народилась [INFO] (а.с.20). 23.07.1984 [PERSON] виданий диплом серії [NUMBER] в тому, що вона 01.09.1982 року вступила до технічного училища №8 м.Дніпропетровська і 23.07.1984 році закінчила повний курс технічного училища за професією кравець чоловічого верхнього одягу (а.с. 19). Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 03.09.1984 на титульній сторінці прізвище, імя та по батькові заявниці значиться « [PERSON] » (вказано на російській мові), [INFO] . На підставі свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 24.08.1985 прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (російською мовою) (а.с. 14-16). Згідно архівної довідки №16/Б-9/01-25 від 16.01.2025, виданої Софіївським трудовим архівом Софіївської селищної ради Дніпропетровської області зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу та КСП «Прогрес» у розрахунково-платіжних відомостях колгоспників з нарахування заробітної плати за 1987-2000 роки значиться: в 1987 році « [PERSON] », в 1988-2000 роках « [PERSON] ». Запис в лапках відповідає написанню у документах російською мовою. В документах значиться лише одна особа « [PERSON] », « [PERSON] » (а.с. 17). Між тим, як видно з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27.03.1998 Софіївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище, ім`я та по батькові заявниці російською мовою зазначено саме як « [PERSON] » (а.с.7-9). Через вказані розбіжності та неточності ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, як це видно з рішення №047150030259 від 27.01.2025, відмовилося враховувати трудовий (страховий) стаж заявниці, який вказаний у згаданих документах при призначенні їй пенсії за віком (а.с.12). Тобто, в наданих документах допущені помилки в написанні по батькові заявниці, які позбавляють можливості орган Пенсійного фонду України провести нарахування пенсії. Згідно даних архівної довідки від 11.02.2025 №20/Б-18/01-36, виданої Софіївським архівним відділом архівного управління Криворізької РДА Дніпропетровської області вбачається, що колгосп «Прогрес» реорганізовано в КСП «Прогрес» згідно протоколу №1 загальних зборів від 16.02.1994 року. Згідно протоколу №1 загальних зборів від 19.09.2000 року КСП «Прогрес» реорганізували в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Прогрес», яке є юридичним правонаступником КСП «Прогрес». Згідно ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.02.2010 року, справа №Б/26/170-07, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» ліквідовано (а.с.22). Отже, усунути зазначені розбіжності та неточності у позасудовому порядку не можливо, тому маються підстави для встановлення факту належності заявниці вищезазначеного правовстановлюючого документу. Як передбачено ч. 3ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до положення пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в якому вказано, що при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала правовстановлюючий документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до\~ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженоїнаказом Міністерствапраці України№ 58 від 29 липня 1993 року, (далі Інструкції) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно п. 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637\~(зі змінами), якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Приписами\~ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, визначено ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України. За змістом\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Встановлення факту належності вищевказаних документів для заявниці має юридичне значення та надає можливість для проведення нарахування пенсії. З врахуванням викладених обставин суд приходить до висновку, що подана заява [PERSON] обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Outcome: approved