Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

До суду\~із заявою\~звернулася [PERSON] , заінтересовані особи:\~Новомиргородський\~відділ\~державної реєстрації\~актів\~цивільного\~стану у\~Новоукраїнському\~районі Кіровоградської\~області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса),\~Міністерство\~оборони\~України,\~Військова\~частина\~ [NUMBER] про оголошення фізичної особи померлою під час захисту Батьківщини, згідно якої просила суд: оголосити [PERSON] , [INFO] , померлим, місце смерті - район населеного пункту Торецьк, Бахмутського району, Донецької області; датою смерті вважати [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що вона є дружиною військовослужбовця військової частини [NUMBER] старшого солдата [PERSON] , який зник безвісті 01.11.2024 року відповідно до сповіщення сім`ї. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 03.11.2024 № 1011 призначено проведення спеціального розслідування за фактом зникнення безвісти старшого солдата [PERSON] . Згідно з актом проведення спеціального розслідування, вбачається, що старший солдат [PERSON] зник безвісти 01.11.2024 року внаслідок ворожого обстрілу при проведенні евакуації при виконанні бойового завдання із оборони та утримання рубежів в районі н.п. Торецьк, Бахмутського району Донецької області. При цьому, як вбачається із акту службового розслідування, старший солдат [PERSON] , отримав тяжке поранення внаслідок скиду з БПЛА, тіло залишилось під перевернутою БМВ-2, евакуювати тіло не вдалось. Таким чином, [PERSON] , вважається зниклим безвісти лише через неможливість евакуювати його тіло. З метою отримання інформації щодо місця знаходження та стану здоров`я військовослужбовця, заявницею неодноразово подавались звернення до уповноважених органів, зокрема до Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених при СБУ, до ДП «Український національний центр розбудови миру», до Департаменту інформатизації МВС України. Відтак, з аналізу наданих відповідей виходить, що старший солдат [PERSON] : вважається зниклим на території бойових дій (під час воєнних дій); підтвердження про перебування у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутнє; інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутня; підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших джерел - відсутнє. Окрім того, станом на сьогоднішній день, будь-якої іншої інформації щодо старшого солдата [PERSON] - не надходило, хоча з моменту зникнення пройшло більше дев`яти місяців. Оголошення старшого солдата [PERSON] померлим є необхідним для отримання заявницею одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як дружині загиблого військовослужбовця. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Новомиргородського ВДРАЦС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області\~Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв до суду не направляв. Представник заінтересованої особи МОУ повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв до суду не направляв. Представник заінтересованої особи в/ч [NUMBER] повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань чи заяв до суду не направляв. Заслухавши заявницю, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно з ч. 1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами доказування, визначеними ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 09 серпня 2000 року та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , що видане 09 серпня 2000 року (а.с.9). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] , 07 квітня 1974 року уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). Відповідно до сповіщення сім`ї № 13548 від 04.11.2024 року [PERSON] , [INFO] , старший водій 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини [NUMBER] Сухопутних військ збройних Сил України, зник безвісти 01.11.2024 року під час бойових дій поблизу населеного пункту Торецьк, Бахмутського району, Донецької області (а.с.11). Згідно з актом проведення спеціального розслідування, вбачається, що старший солдат [PERSON] зник безвісти 01.11.2024 року внаслідок ворожого обстрілу при проведенні евакуації при виконанні бойового завдання із оборони та утримання рубежів в районі н.п. Торецьк, Бахмутського району Донецької області. При цьому, старший солдат [PERSON] , отримав тяжке поранення внаслідок скиду з БПЛА, тіло залишилось під перевернутою БМВ-2, евакуювати тіло не вдалось (а.с.13-17). З витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 16.11.2024 № 947 службове розслідування завершено за фактом зникнення безвісти старшого солдата [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250407-1175 від 07.04.2025 року [PERSON] , [INFO] зник на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с.19-20). Згідно Виписки з реєстру оборонців України ДП «Український національний центр розбудови миру» № 08-11/26184 від 01.08.2025 року підтвердження про перебування у полоні [PERSON] , [INFO] , від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутнє; інформація про стан здоров`я від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста - відсутня; підтвердження про перебування у полоні держави-агресора з інших джерел відсутнє (а.с.21). Визнання померлим [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть необхідно заявниці [PERSON] для того, щоб мати можливість отримати одноразову грошову допомогу. Відповідно до абзацу 12, частини 1, статті 1 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" визначено, що особа, зникла безвісти за особливих обставин - це особа, яка зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Відповідно до частини 1, 2 статті 4 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд зазначає, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Відповідно до частин другої - четвертої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22 дає висновок, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Також Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи\~суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-то: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Слід зазначити, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24). Матеріали справи свідчать про те, що інформація про [PERSON] відсутня, після зникнення безвісти 01.11.2024 року [PERSON] не виходить на зв`язок. Тому, долучені докази до заяви про оголошення фізичної особи померлою та отримані судом, не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть в м. Торецьк Бахмутського району Донецької області. Заявниця має особисту, у тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її чоловіка, якого просить оголосити померлим. З урахуванням положення частини третьої статті 46 ЦК України, суд вважає за можливе оголосити [PERSON] померлим від дня його вірогідної смерті, а саме [INFO] . Слід зазначити, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (ч.1 ст. 48 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частини 1 статті 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцезнаходження цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Outcome: approved