Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 87253 від 05.04.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 165049,99 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що такий напис не підлягає виконанню з огляду на те, що оскаржуваний напис нотаріусом вчинено з порушення вимог чинного законодавства. Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі договору, який не посвідчено нотаріально. Також нотаріус вчиняючи цей виконавчий напис не пересвідчився про наявність чи відсутність спору щодо суми заборгованості. Представник відповідача надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача зазначив, що безспірність заборгованості підтерджують документи передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Булахевіча С.В. перебуває виконавчий напис № 87253 виданий 05.04.2021 року (виконавче провадження № 65545046) про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 165049,99 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. замінено стягувача у виконавчому провадженні № 65545046 з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс». Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Відповідно до частини першоїстатті 1Закону України«Про нотаріат`від 02вересня 1993року №3425-XII(в редакції чинній станом на 08 серпня 2020 року, далі\~Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цимЗаконом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першоїстатті 34Закону № 3425-XIIнотаріуси вчиняють виконавчі написи. Частиною 1статті 88 Закону № 3425-XIIвстановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Тобто, виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою КабінетуМіністрів Українивід 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьомустаття 50Закону України«Про нотаріат`передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88Закону України«Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі слід перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таких висновків дійшов Верховнй Суд у постанові від 06 травня 2019 року №320/7932/16-ц. Щодо переліку документів, які є підставою для вчинення виконавчого напису суд зазначає таке. Статтею 87 Закону України № 3425-XIIдля стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів наведено упостанові Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, якою затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (даліПерелік). Враховуючи ухвалення Київським апеляційним адміністративним судом постанови від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року № К/800/6492/17 та № К/800/7651/17, до даних правовідносин має бути застосовано Перелік у редакції, чинній станом на 29 листопада 2001 року. Перелік (в редакції від 29 листопада 2001 року) містить список документів на підставі яких вчиняється виконавчий напис нотаріуса і серед таких не містить вказівки на те, що виконавчий напис може бути вчинено щодо договорів, укладений в простій письмовій формі. Договір, щодо якого можливо вчинити виконавчий напис повинен бути нотаріально посвідчений. Отже, лише щодо нотаріально посвідчених договорів можливо вчинити виконавчий напис нотаріуса. Зі змісту наявного в матеріалах справи виконавчого напису вбачається, що підставою для вчинення останнього є кредитний договір № 0640\\053898-PR від 23.01.2013 року, який укладено між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 28 січня 2019 року укладений між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», договір відступлення права вимоги за кредитними договорами від 29 січня 2019 року укладений між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал». Судом встановлено, що кредитний договір 0640\\053898-PR від 23 січня 2013 року укладений між [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та АТ «Укрсоцбанк» не був нотаріально посвідчений. Відтак, оскаржуваний у цій справі виконавчий напис вчинено з порушенням Переліку, тобто вимог законодавства. Стосовно безспірності сум які були стягнуті за виконавчим написом, що оспорюється, суд зазначає таке. Зі змісту виконавчого напису слідує, що стягнення за ним проводиться за період з 29 січня 2019 року по 22 березня 2021 року у сумі 165049,99 грн. За приписами частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає позивач із сумою заборгованості перед ТОВ «Дебт Форс» вона не погоджується. Відповідачем не наведено будь-яких доводів та не надано доказів на підтвердження існування за період з 29 січня 2019 року по 22 березня 2021 року заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Дебт Форс» у сумі 165049,99 грн. Відтак сума заборгованості [PERSON] за період з 16 січня 2019 року по 29 листопада 2019 року у сумі 165049,99 грн. не є безспірною, тому не може бути стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. З огляду на те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн. (за подання позовної заяви) та судовий збір в розмірі 484,48 грн. (за подання заяви про забезпечення позовної заяви). Всього 1453,44 грн.

Outcome: approved