Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на 1/12 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позивач зазначила, що спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору, членами якого були: вона, її чоловік [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] . [INFO] помер чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належну йому 1/4 частину спірного будинковолодіння. Спадщину після його смерті прийняли вона та сини. Відтак, кожен із них успадкував по 1/12 частки спірного житлового будинку. Постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне будинковолодіння, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 липня 2025 року [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/12 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Також, 22 липня 2025 року зустрічний позов подав [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/12 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки такі позови є взаємопов`язаними, спільний їх розгляд є доцільним. Закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Зустрічні позовні вимоги визнають. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю, зустрічні вимоги просять задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.12.1962 року. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 26.05.1973 та серії [NUMBER] від 26.05.1973 відповідно. З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №1092 від 16.10.2024 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за № 1093 від 16.10.2024 встановлено, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок видане Тернопільською районною радою 30.12.1990 року та записано 30.12.1990 в реєстрову книгу №1 за реєстром №99. Згідно довідок Великогаївської сільської ради за № 170 від 07.05.2021 року, № 497 від 30.12.2024 року встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] рахується як двір колгоспника, членами якого станом на 01.07.1990 року та 15 квітня 1991 року були: [PERSON] голова двору, [PERSON] -дружина, сини [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членом якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/4 частці житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.03.2021 року. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі на належну йому 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями за [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Великогаївської сільської ради №77 від 27.02.2025 року, [PERSON] на час смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] , а також невістка та онуки. 08 листопада 2021 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №548/2021 року після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи встановлено, що 08.11.2021 року [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами прийняття спадщини після смерті батька. Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру за № 67185885 від 08.11.2021 року встановлено, що заповіти, спадкові договори щодо [PERSON] відсутні. Таким чином, встановлено, що єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] Інших спадкоємців за законом та за заповітом судом не встановлено. Відтак, кожен з них успадкував по 1/12 частки спірного будинковолодіння (1/4/3). Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 13 січня 2025 року за №59/02-31, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на належну йому частку будинковолодіння у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що первісні та зустрічні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинковолодіння по [ADDRESS] значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: [PERSON] голова двору, [PERSON] -дружина, сини [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, кожному члену колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/4 частині будинковолодіння по [ADDRESS] . В силу вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на належну йому частину спірного будинковолодіння. Єдиними спадкоємцями його майна за законом першої черги є дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] , які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем у спірному будинку, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Із заявою про відмову від спадщини у нотконтору не зверталися. Інші спадкоємці спадщини не приймали. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували належну йому 1/4 (1/5+1/10) частину будинковолодіння в рівних частках. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивачі не можуть, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за позивачами право власності по 1/12 (1/4/3) частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved