Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 19 листопада 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 16 лютого 2012 року було розірвано. Від шлюбу мають спільних дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з нею. Ічнянським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ від 26.03.2018 року у справі № 733/317/28 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, який перебуває на виконанні в Чернігівському ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного МУ МЮ. Рішення суду відповідач не виконує та не сплачує аліменти, внаслідок чого станом на червень 2025 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у сумі 364057,37 грн. та в подальшому заочним рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.04.2025 року по справі № 733/353/25 стягнуто з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з квітня 2018 року по вересень 2024 року у розмірі 240373,46 грн. Враховуючи викладене та те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, сума неустойки (пені) за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року включно становить 156511,58 грн., яку просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 22). В позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 21). Згідно ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 19 листопада 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 16.02.2012 року було розірвано та після реєстрації розірвання шлюбу відповідачу було змінено прізвище на [PERSON] (а.с. 11). У шлюбі в сторін народились діти донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2012 року (а.с. 5) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.02.2012 року (а.с. 6), матір`ю яких є [PERSON] , батьком [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що Ічнянським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ від 26.03.2018 року у справі № 733/317/28 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.03.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 7). На підставі судового наказу № 733/317/28, виданого 26.03.2018 року Ічнянським районним судом Чернігівської області, відкрито виконавче провадження № 56306094, яке перебуває на виконанні в Чернігівському ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного МУ МЮ, що підтверджується копією постанови про передачу виконавчого провадження від 31.08.2021 року головного державного виконавця Менського ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) (а.с. 7). Відповідно до копії повідомлення від 23.09.2025 року № 64594 в.о. начальника Чернігівському ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного МУ МЮ (а.с. 8), а також згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого головним державним виконавцем Чернігівського ВДВС у Чернігівському районі Чернігівської області Східного МУ МЮ Тетяною Афісовою, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] станом на 30.06.2025 року становить 364057,37 грн. (сума боргу зі сплати аліментів) та штраф за несплату аліментів 134233,06 грн. (а.с. 9-10). Згідно з наданими позивачкою розрахунками, неустойка (пеня) за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання [PERSON] по сплаті аліментів за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року включно розрахована за формулою: пеня = сума боргу х 1% х кількість днів, з урахуванням ст. 197 СК України та становить 156511,58 грн. (а.с. 2). За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ст. 196 СК України). Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Передбачена ст. 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п.22 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Отже, стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), зазначивши що в останній помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16 від 16 березня 2016 року, у справі №6-2589цс 15 від 02 лютого 2016 року, у справі №6-1477цс15 від 16 березня 2016 року, у справі №6-300цс16, і вважає, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає, що наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів, зроблений з урахуванням практики Верховного Суду, у розмірі 156511,58 грн., є вірним, а тому визнається судом як належний та допустимий доказ, а вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2024 року по червень 2025 року включно є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно із ч.1, ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі п. 3 ч. 1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» (з урахуванням коефіцієнту внаслідок подання позову через підсистему «Електронний суд» 0,8), із відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 1252 (одна тисяча двісті п`ятдесят дві) гривні 10 копійок.

Outcome: approved