Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») заборгованість за договором позики №4296737 від 25.07.2023 року в розмірі 28068,75 грн., з яких: 5000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 23068,75 грн. - заборгованість за відсотками; стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4296737 у формі електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором позики №4296737 від 25.07.2023 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до TOB «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників №21 від 20.03.2024 року до договору факторингу TOB «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №4296737 від 25.07.2023 року, в розмірі 28068,75 грн., з яких: 5000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 23068,75 грн. - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахувань жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам договору позики відповідач не виконала свого зобов`язання. Таким чином [PERSON] , має непогашену заборгованість перед TOB «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №4296737 від 25.07.2023 року, в розмірі в розмірі 28068,75 грн., з яких: 5000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 23068,75 грн. - заборгованість за відсотками, яку просить стягнути позивач. Ухвалою від 06.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.02.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить у задоволення позову TOB «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити у повному обсязі. Зазначає, що у матеріалах справи не міститься копії договору факторингу між кредитором та позивачем у повному обсязі, у тому числі докази оплати договору факторингу, та додатків до нього, щоб підтверджувало належність позивача як нового кредитора у цій справі. Крім того, договір факторингу було укладено ще до виникнення кредитних первинних правовідносин між відповідачем та первинним кредитором. Також наголосила, що позивачем не надано доказів видачі грошових коштів відповідачу (а.с.47-59). 26.02.2025 року представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - Романченко Д.П. подала до суду відповідь на відзив у якій просить заявлені позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Щодо ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку [NUMBER] вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Оскільки повний номер картки є банківською таємницею, доступ до якої має лише відповідач та банк, що видав картку, позивач не може надати повні реквізити отримувача коштів. Звертаємо увагу суду на те, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці [NUMBER] кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач, на яку перераховано. Ні первісні кредитори, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Щодо нарахування відсотків, то такі нарахування здійснювалися первісним кредитором у межах умов даного кредитного договору та відповідно до законодавства, чинного на момент підписання кредитного договору. Також вказує, що оскільки дія договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 була продовжена до 20.03.2024, тому перехід прав вимоги за Договором позики, відбувся відповідно до діючого Договору факторингу №14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству (а.с.62-81). Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у позовній заяві та у відповіді на відзив просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує (а.с. 6,80). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4296737, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Строк надання кредиту визначено у 15 календарних днів (а.с.7-10). Договір був підписаний електронним підписом позичальника. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] (а.с.11-12, 84-91). 28.07.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони внесли зміни до п. 1.3. договору (а.с.13). 20.03.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали додаткову угоду №21 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 в якій погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №20 від 20.03.2024 та ціну продажу згідно реєстру боржників №21 від 20.03.2024 (а.с.14). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників №21 від 20.03.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників №21 від 20.03.2024, після чого з урахуванням п.1.2 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 до фактора (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.15). Відповідно до витягу Реєстру боржників №21 від 20.03.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №4296737 від 25.07.2023 в сумі 28068,75 грн., з яких: 5000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 23068,75 грн. - заборгованість за відсотками; 0 гривень - заборгованість за пенею (а.с.16). 26.03.2024 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» оплату за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди №21 від 20 березня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, що стверджується копіями платіжних інструкцій від 26.03.2025 року №21043 та №21044 (а.с.92,93) Згідно розрахунку заборгованість [PERSON] за договором №4296737 становить 28068,75 грн., з яких: 5000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 23068,75 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.18-20). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини підтверджують факт укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] договору позики №4296737 від 25.07.2023 року. Також під час розгляду справи було встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21. Згідно п. 1.1 укладеного договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третім осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року під правом вимоги розуміються права грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей боржників, які виникли на підставі договору позики. 28 липня 2021 року додатковою угодою №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року сторони внесли зміни до п. 1.3. договору, а додатковою угодою №21 від 20 березня 2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №20 від 20.03.2024 та ціну продажу згідно реєстру боржників №21 від 20.03.2024. Також передбачено, що дані додаткові угодим набирають чинності з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною договору. Положення додаткової угоди №21 від 20 березня 2024 діють виключно щодо Реєстру боржників №20 від 20.03.2024 року та реєстру боржників №21 від 20.03.2024 і не змінюють порядок оплати інших реєстрів. Відповідно до витягу Реєстру боржників №21 від 20.03.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №4296737 в сумі 28068,75 грн., з яких: 5000,00 - заборгованість за основною сумою боргу, 23068,75 грн. - заборгованість за відсотками; 0 гривень - заборгованість за пенею. За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений 25.07.2023 року, натомість договір факторингу 14/06/21, за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», був укладений 14.06.2021 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , і у первісного кредитора не виникло право вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу від 14.06.2021 року. Враховуючи викладені обставини, зважаючи на те, що договір факторингу був укладений між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 року, тобто до моменту виникнення у первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до [PERSON] за договором позики, укладеним між ними 25.07.2023 року, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики №4296737 в розмірі 28068,75 грн., оскільки на момент відступлення права вимоги шляхом укладення договору факторингу вимога до боржника не була дійсною і не належала первісному кредитору на момент її відступлення. Оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №4296737, що був укладений 25.07.2023 року від первісного кредитора - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача по справі, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача. Крім того згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. В той же час, матеріали справи не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаними у договорі реквізитами, зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, довідки про відкриття рахунку та встановлення кредитної лінії, довідки про зміну кредитного ліміту тощо, а також виписки з рахунку відповідачки за змішаним кредитним договором. Розрахунок заборгованості, що наданий позивачем, не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредиту, користування ним, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості за змішаним кредитним договором. Зазначений розрахунок створено самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником кредитних коштів за вищевказаним змішаним кредитним договором Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed