Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У травні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі також позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), поданим в його інтересах представником Столітнім Михайлом Миколайовичем до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №\~6937826 від 06.08.2023 в розмірі 33\~153,60 грн, з яких: 8\~000 грн за тілом кредиту, 25\~153,60\~грн за процентами. Позов обґрунтований тим, що на підставі кредитного договору первісним кредитором відповідачу надано кошти (кредит). У подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу передано позивачу. Оскільки відповідач не виконав обов`язок з повернення тіла кредиту, процентів за користування ним та інших платежів, позивач звернувся з цим позовом до суду. Інших заяв по суті справи не надходило. Заяви та клопотання учасників справи 28.05.2025 до суду разом з позовом представником позивача подано клопотання про витребування з банку емітента картки відповідача АТ «Універсал Банк» інформації про рух коштів за нею. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 09.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Водночас задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 08.09.2025 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Зобов`язано позивача\~ ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надати в судове засідання оригінали електронних та письмових доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, зокрема: -\~оригінал кредитного договору №\~6937826 від 06.08.2023 та паспорту споживного кредиту, укладених в електронній формі, з додатками; -\~оригінал договору факторингу №\~27.05/24-Ф від 27.05.2024 з додатками; -\~первинні бухгалтерські документи, які підтверджують факт надання кредиту саме первісним кредитодавцем (а не будь-якою іншою особою) та факт оплати за договором факторингу. У судові засідання, 02.10.2025 та 04.11.2025, сторони та/або їх представники не з`явилися. Про причини неявки не повідомили. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуваль-ного технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 06.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~6937826 в електронній формі, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 8\~000 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності та платності. Строк надання кредиту 360 днів, розмір денної процентної ставки диференційований 0,01\~%, 1,99\~%. На підтвердження факту зарахування коштів на картковий рахунок відповідача 06.08.2023 в розмірі 8\~000 грн позивачем надано довідку №\~20240612-14a від 12.06.2024 ТОВ «Пейтек Україна». 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК\~«Фінтраст Україна»(фактор) укладено договір факторингу №\~27.05/24-Ф відповідно до якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги до боржників, указаних у реєстрі, зокрема до відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~6937826 від 06.08.2023. Мотиви прийнятого рішення Так, основними засадами (принципами) судочинства, визначеними ч.\~3 ст.\~2 ЦПК України є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність судового розгляду справи. Відповідно до ч.\~1-4 ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.\~1, 2 ст.\~13 ЦПК України). Так, з аналізу наданих доказів, випливає, що між відповідачем та первісним кредитором був укладений кредитний договір. У подальшому, на підставі договору факторингу, право вимоги за кредитним договором передано позивачу. З цього приводу суд зазначає, що факт надання/отримання кредиту, оплати за кредитом, період нарахування та сплати процентів, неустойки, комісій тощо є предметом доказування у справах цієї категорії. У разі передачі права вимоги від клієнта до фактора, окрім означеного, підлягають доказуванню обставини фактичної передачі права вимоги позивачу відносно відповідача, та підтвердження цього факту належними доказами, зокрема договором факторингу, актом приймання-передачі до нього прав вимоги, реєстру боржників та здійснення оплати фактором клієнту за цим договором. Як установлено судом, представником позивача до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів, які підтверджували б факт перерахування кредитних коштів відповідачу в сумі 8\~000 грн саме первісним кредитором. На підтвердження факту зарахування коштів на картковий рахунок відповідача 06.08.2023 в розмірі 8\~000 грн, позивачем надано довідку №\~20240612-14a від 12.06.2024 ТОВ «Пейтек Україна». У випадку зарахування коштів через платіжну систему, у банка емітента картки відповідача відсутня інформація хто саме, з якого рахунку і з якою метою (підстави платежу) здійснив зарахування коштів на рахунок відповідача. З цього приводу суд зазначає, що факт надання кредиту повинен бути підтверджений належними та допустимими первинними бухгалтерськими документами, складеними в паперовій та/або електронній формі. Відповідно до ст.\~9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Згідно з приписами ст.\~1 Закону №\~996-XIV активи це ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; витрати це зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками). До оборотних активів належать грошові кошти. Відповідно до наказу Мінфіну «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку №\~10 «Дебіторська заборгованість» від 08.10.1999 № 237, дебітори це юридичні та фізичні особи, які внаслідок минулих подій заборгували підприємству певні суми грошових коштів, їх еквівалентів або інших активів. Дебіторська заборгованість це сума заборгованості дебіторів підприємству на певну дату (п.\~4 Національного стандарту №\~10). Дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума. Поточна дебіторська заборгованість, яка є фінансовим активом (крім придбаної заборгованості та заборгованості, призначеної для продажу), включається до підсумку балансу за чистою реалізаційною вартістю (п.\~5, 7 Національного стандарту №\~10). Відповідно до\~постанови Правління\~НБУ «Про\~затвердження Положення\~про організацію\~бухгалтерського обліку\~в банках\~України» від\~04.07.2018\~№ 75,\~операції,\~які здійснює\~банк,\~мають бути\~належним чином\~задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті (п.\~41, 42, 45, 46 Положення). Первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції) (п.\~51 Положення). Також, відповідно до постанови НБУ від 29.07.2022 № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» остання регулює здійснення платіжних операцій як банками, так і небанківськими надавачами платіжних послуг. Так, надавач платіжних послуг приймає до виконання платіжну інструкцію/зведену платіжну інструкцію платника без обмеження її мінімальної або максимальної суми, крім випадків, передбачених законодавством України або правилами платіжної системи (п.\~8 Інструкції). Платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій (далі - надавач платіжних послуг платника/отримувача/стягувача). До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг. Платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього. Платник - особа, з рахунку якої ініціюється платіжна операція на підставі платіжної інструкції. Платник фактичний\~-\~особа,\~яка в\~платіжній інструкції\~платника зазначена\~фактичним платником\~і грошові\~зобов`язання\~якої виконує\~платник шляхом\~ініціювання платіжної\~операції зі\~свого рахунку\~(пп.\~8,\~15-18\~п.\~6\~розділу І). Ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в електронній або паперовій формі. Форма, порядок надання платіжної інструкції, засоби дистанційної комунікації для ініціювання платіжних операцій визначаються умовами договору між користувачем і надавачем платіжної послуги (п.\~9 Інструкції). Платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача (п.\~37 Інструкції). Інформація про прийняття до виконання платіжної інструкції на вимогу платника повинна бути надана надавачем платіжних послуг платника як документ (квитанція) (п.\~37-3 Інструкції). Надавач платіжних послуг повинен забезпечити супроводження всіх платіжних операцій інформацією відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі - законодавство з питань фінансового моніторингу) (п.\~16 Інструкції). З кумулятивного аналізу приписів указаних нормативно-правових актів випливає, що, надаючи кошти в кредит, юридична особа (кредитор) зменшує цим свої активи. При цьому виникла дебіторська заборгованість також відображається в бухгалтерському обліку підприємства. Перерахування кредитних коштів здійснюється банком (небанківським надавачем платіжних послуг) на підставі платіжних інструкцій (доручень) кредитора, де вказується, зокрема, зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення, отримувач коштів) та одиницю її виміру. Натомість позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів (платіжних інструкцій, квитанцій тощо), які підтверджували б факт зменшення активів саме первісного кредитора (перерахування саме з його банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору) та зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача. З документів, наданих позивачем, не виключається поза розумним сумнівом ймовірність зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача іншою фізичною або юридичною особою за дорученням кредитора або без такого з будь-яких інших підстав. Відтак, належність зарахованих коштів в сумі 8\~000 грн первісному кредитору, як і підтвердження належності ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги як позивачу у цій справі, не доведено. Перерахування коштів, без підтвердження зменшення активів саме первісного кредитора, може давати підстави для обґрунтованого припущення наявності фактів відмивання (легалізації) коштів, отриманих в протиправний спосіб іншими особами під виглядом надання кредиту із залученням платіжних (небанківських) систем. Щодо надання оригіналів доказів Ухвалою суду від 08.09.2025 зобов`язано позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надати в судове засідання оригінали електронних та письмових доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, зокрема: - оригінал кредитного договору №\~6937826 від 06.08.2023 та паспорту споживного кредиту, укладених в електронній формі, з додатками; -\~оригінал договору факторингу №\~27.05/24-Ф від 27.05.2024 з додатками. - первинні бухгалтерські документи, які підтверджують факт надання кредиту саме первісним кредитодавцем (а не будь-якою іншою особою) та факт оплати за договором факторингу. Згідно з приписами ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.\~2-5 ст.\~100 ЦПК України). Перевірка факту підписання електронного документу за допомогою електронного цифрового підпису може бути проведена в судовому засіданні за допомогою сервісу Центрального засвідчувального органу (ЦЗО) за посиланням: https://czo.gov.ua/verify, з метою верифікації (підтвердження) дійсності сертифікатів підписувачів, часу підписання договору, цілісності документа (чи змінювався після підпису), ідентифікуючих даних підписувачів (прізвища, ім`я по батькові, посада, підприємство тощо). Позивачем надано кредитний договір №\~4517147 від 31.03.2024 в електронній формі, який не містить підписів сторін. Письмовий оригінал договору факторингу №\~27.05/24-Ф від 27.05.2024 з додатками також не наданий до суду. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.\~2, 3, 6 ст.\~95 ЦПК України). Оскільки укладення кредитного договору №\~4517147 від 31.03.2024 та договору факторингу №\~27.05/24-Ф від 27.05.2024 ставиться під сумнів судом, а його оригінали не надано для огляду в судовому засіданні, у суду відсутні підстави визнати як допустимі докази їх електронні копії на підтвердження факту надання кредиту та відступлення права вимоги первісним кредитором позивачеві. Електронна копія договору факторингу №\~27.05/24-Ф від 27.05.2024, надана представником позивача, також не містить електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відтак, суд не може прийняти як допустимі докази кредитний договір №\~4517147 від 31.03.2024 та договір факторингу №\~27.05/24-Ф\~від 27.05.2024\~з додатками.\~ Висновки суду Відповідно до ч.\~1-4 ст.\~12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Виходячи з принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.\~1, 2 ст.\~13 ЦПК України). Відповідно до ч.\~1,\~3 ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed