Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що 04.07.2023 р. [PERSON] було видано ордер № 41 серія «Г» на жилу площу в гуртожитку, відповідно до якого надано право на зайняття жилої площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] площею 28,5/38,0 кв.м. Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 360/1 від 27.06.2023 року. Станом на теперішній час у зазначеній кімнаті [ADDRESS] проживає [PERSON] разом із донькою, [PERSON] . У 2025 році [PERSON] особисто та в інтересах неповнолітньої донька [PERSON] звернулася до районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району із заявою про приватизацію житлового приміщення кімнати [ADDRESS] . Листами районна адміністрація ЗМР по Олександрівському району повідомила про відмову в задоволенні заяви посилаючись на надання неповного пакету документів, а саме відсутність інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON] у період з 16.06.1993 р. по 09.09.1996, з 09.09.1999 р. по 09.02.2007 р., а також її дитини [PERSON] в період із 11.08.2009 р. по 07.07.2016 р. Також, у зазначеному листі вказано, що не надані документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації житлового фонду [PERSON] в період з 16.06.1993 р. по 09.09.1996 р, з 09.09.1999 р. по 09.02.2007 р., та [PERSON] у період з 11.08.2009 р. по 07.07.2016 р. Відсутність даних про реєстрацію місця проживання та невикористання житлових чеків позбавляє позивача та її неповнолітню доньку можливості реалізувати право на приватизацію державного житлового фонду. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати за [PERSON] право на приватизацію жилої площі (кімнати № 111) в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Районну адміністрацію ЗМР по Олександрівському району провести дії по приватизації за відсутності довідок про реєстрацію місця проживання в період з 16.06.1993 року по 07.05.1996 року, 09.09.1999 року по 09.02.2007 року та невикористання житлового чеку для приватизації державного житлового фонду в період з 16.06.1993 року по 07.05.1996 року, 09.09.1999 року по 09.02.2007 року; визнати за [PERSON] право на приватизацію жилої площі (кімнати № 111) в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Районну адміністрацію ЗМР по Олександрівському району провести дії по приватизації за відсутності довідок про реєстрацію місця проживання в період з 11.08.2009 року по 07.07.2016 року та невикористання житлового чеку для приватизації державного житлового фонду в період з 11.08.2009 року по 07.07.2016 року. Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. 24.09.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами розгляду органом приватизації - районною адміністрацією ЗМР по Олександрівському району звернення [PERSON] з питання приватизації нею та членом її сім`ї жилого блока 111 за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що у наданих до заяв документах відсутні документи, визначені Положенням від 16.12.2009 № 396, а саме: довідка про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 16.06.1993 р. по 07.05.1996 р., з 09.09.1999 р. по 09.02.2007 р., та її доньки [PERSON] в період з 11.08.2009 р. по 07.07.2016 р.; документ, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду [PERSON] в період з 16.06.1993 р. по 07.05.1996 р., з 09.09.1999 р. по 09.02.2007 р., та її доньки [PERSON] в період з 11.08.2009 р. по 07.07.2016 р. Здійснити приватизацію житла без повного переліку документів неможливо. В цілому погоджуються щодо наведених позивачем обставин про неможливість реалізувати своє право приватизувати житло, у зв`язку з відсутністю чіткого правового регулювання взаємовідносин органу приватизації та громадянина у разі втрати або неможливості отримання документів, передбачених Положенням від 16.12.2009 № 396. Враховуючи конкретні обставини, при яких виник даний спір, районна адміністрація зауважує, що дана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з ненаданням безпосередньо позивачем відповідних документів для здійснення приватизації житлового приміщення та відсутністю механізму вирішення вказаного питання у позасудовому порядку. Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] від 28.08.2014 року. 04.07.2023 року [PERSON] , 1974 р.н., було видано ордер № 41 серія «Г» на жилу площу в гуртожитку, відповідно до якого надано право на заняття із сім`єю з 2 осіб жилої площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , 2-о кімнатний (площею 28,5/38,0 кв.м.). Склад сім`ї - донька [PERSON] , 2009 р.н. Ордер виданий на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 360/1 від 27.06.2023 року. Відповідно до інформації Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-50/6-88 від 04.12.2023 р., місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 30.05.1990 по 16.06.1993. Згідно із довідкою з погосподарської книги, виданої Іванівською селищною радою Одеської області № 03-46/3975 від 11.12.2023 р., особовий рахунок № [NUMBER] [ADDRESS] за 1991-1995 р.р., [PERSON] , [INFO] , повернулась 27.08.1993, вибула 10.11.1995 р. до м. Запоріжжя. Відповідно до інформації Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-50/6-89 від 04.12.2023 р., місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 07.05.1996 по 09.09.1999. Згідно із інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-49/1-173 від 06.12.2023 р., місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 09.02.2007 по 05.12.2023. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/002022043 від 27.02.2024 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 05.12.2023 року. Згідно із інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-49/1-172 від 06.12.2023 р., місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 07.07.2016 по 05.12.2023. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001836089 від 21.02.2024 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 05.12.2023 року. Згідно із актом про фактичне проживання громадян, які мешкають у гуртожитках, що є об`єктами права власності територіальної громади м. Запоріжжя, виданого КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради від 06.12.2023 р., складеного за участі мешканців будинку по [ADDRESS] , під час обстеження житлового приміщення, опитування мешканців гуртожитку (акт обстеження № 24 від 06.12.2023), встановлено, що в житловому блоці [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] (наймач) з 09.02.2007 р. та [PERSON] (дочка) з 07.07.2016 р. З технічного паспорту на жилий блок № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 2306(42540/40983), реєстраційний номер № 553, вбачається, що паспорт виготовлено 29.12.2021 року, замовником технічної інвентаризації є: [PERSON] . Згідно із інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 357210281 та № 357211664 від 06.12.2023 р., відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] , [PERSON] відсутні. Відповідно до листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району № О-132-О-207 від 25.03.2024 року, за результатом розгляду заяви [PERSON] з питання приватизації нею та членом її сім`ї жилого блока 111 за адресою: [ADDRESS] , було відмовлено в її задоволенні, посилаючись на надання неповного пакету документів, передбаченого Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, а саме: довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] в періоди з 16.06.1993 р. по 07.05.1996 р., з 09.09.1999 р. по 09.02.2007 р., та її дочки [PERSON] в період з 11.08.2009 р. по 07.07.2016 р.; документа, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду [PERSON] в періоди з 16.06.1993 р. по 07.05.1996 р., з 09.09.1999 р. по 09.02.2007 р. та дочки [PERSON] в період з 11.08.2009 р. по 07.07.2016 р. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі ч. 1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій,- природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно із ч.5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках). Згідно із ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 (далі - Положення), визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення визначено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Відповідно до п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). Відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідок ТВБВ №10007/0357 Філії - Запорізького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» № 107.357-23/568 та № 107.357-23/569 від 06.12.2023 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не значаться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] . Дані з використання житлового чека відсутні. Відповідно до довідки АТ «Укрпошта» №1.12.107001.-31845 від 11.12.2023 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на момент його передачі за актом приймання-передачі № б/н від 30.11.2020 року до комунальної власності м. Запоріжжя (КП «Наше місто») - були відсутні мешканці, які б мали приватизовану площу даного гуртожитку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили та кожна окремо зазначили, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , а з 2006 року за адресою: [ADDRESS] , разом з нею в гуртожитку з моменту народження проживала її донька [PERSON] . Слід зазначити, що відсутність довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] у періоди з 16.06.1993 по 07.05.1996 року, з 09.09.1999 по 09.02.2007 року, та [PERSON] з 11.08.2009 по 07.07.2016 року, а також документу, що підтверджує невикористання житлового чека для приватизації державного житлового фонду [PERSON] у періоди з 16.06.1993 по 07.05.1996 року, з 09.09.1999 по 09.02.2007 року, та [PERSON] з 11.08.2009 по 07.07.2016 року не є підставою для висновку, що позивач не має права на приватизацію спірного житла. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Водночас, у своїй постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що визнання відповідного суб`єктивного права (права на приватизацію) та зобов`язання вчинити дії щодо розгляду заяви про оформлення передачі квартири у приватну власність у контексті цієї справи є належним та ефективним способом захисту порушених прав наймача житлового приміщення. Подібні висновки неодноразово викладені й в постановах Верховного Суду, зокрема від 05 березня 2025 року у справі №335/578/23 та інших. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved