Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13972,81 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 07 жовтня 2019 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №32151. На умовах кредитного договору, кредитодавець надав відповідачу кредит у гривні на умовах, передбачених договором про споживчий кредит у розмірі 5 715,00 грн, який надано в наступному порядку: у розмірі 4 000,50 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, що відкрито в АБ «УКРГАЗБАНК» та у розмір 1714,50 на поточний рахунок № [NUMBER] ТДВ «Страхова Компанія «Проксіма» з метою оплати Позичальником страхових платежів (страхових сум), встановлених договором добровільного страхування №PR-120277 від 07 жовтня 2019 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах та у строки, встановлених кредитним договором і паспортом споживчого кредиту до нього з кінцевим терміном погашення не пізніше 06 січня 2020 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 520,00 % (процентів) річних, тип процентної ставки - фіксована. Загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 10459,15 грн. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач не виконав свої зобов`язання та припинив вносити платежі, передбачені умовами кредитного договору. 20.03.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір відступлення прав вимоги №20200320/1 від 20 березня 2020 року, відповідно до якого перейшло право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 13972,81 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 5715,00 грн; заборгованість за відсотками 4744,15 грн; заборгованість за пенею 870,00 грн; 3% річних 668,83 грн; інфляційне збільшення 1974,83 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 19.02.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що строк позовної давності про звернення із даною вимогою закінчився 06 січня 2023 року, однак позовна заява направлена до суду лише 13 грудня 2024 року, отже строк позовної давності сплинув. Крім того, у договорі про споживчий кредит серед реквізитів позичальника наведено паспортні дані відповідача, однак вказаний паспорт громадянина України відповідач загубив [INFO] , відтак відповідач не укладав договір про споживчий кредит. Також, відповідач не був жодним чином повідомлений про укладення договору відступлення прав вимоги. 19.02.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про застосування строку позовної давності. 07.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що позовна давність не пропущена, оскільки у зв`язку із введенням воєнного стану даний строк не зараховується при обчисленні позовної давності. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання ним умов кредитного договору. Крім того, відповідач наводить безпідставні домисли щодо загублення ним паспорта громадянина України. 12.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення, у яких представник відповідача зазначає, що відповідачем не могло бути укладено кредитний договір на підставі загубленого паспорту громадянина України. 27.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких представник позивача зазначає, що відповідач міг свідомо звернутись до правоохоронних органів перед оформленням кредитного договору із заявою про втрату паспорту. Крім того, при укладенні з відповідачем кредитного договору надавались також РНОКПП та довідка про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно, лише вирок у кримінальній справі встановив би обставини викрадення паспорту відповідача. 03.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких представник відповідача зазначає, що відповідачем не могло бути укладено договір про споживчий кредит на підставі загубленого паспорту громадянина України. 09.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких представник позивача зазначає, що звернення в правоохоронні органи не є підтвердженням відсутності паспорту на дату укладення договору, крім того відповідача ідентифіковано також на підставі інших документів. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 жовтня 2019 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №32151. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець надав відповідачу кредит у гривні на умовах, передбачених договором про споживчий кредит у розмірі 5 715,00 грн, який надано в наступному порядку: у розмірі 4 000,50 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, що відкрито в АБ «УКРГАЗБАНК» та у розмір 1714,50 на поточний рахунок № [NUMBER] ТДВ «Страхова Компанія «Проксіма» з метою оплати позичальником страхових платежів (страхових сум), встановлених договором добровільного страхування №PR-120277 від 07 жовтня 2019 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах та у строки, встановлених кредитним договором і паспортом споживчого кредиту до нього з кінцевим терміном погашення не пізніше 06 січня 2020 року, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 520,00 % (процентів) річних, тип процентної ставки - фіксована. Загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 10459,15 грн. 20.03.2020 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» уклали договір відступлення прав вимоги №20200320/1 від 20 березня 2020 року, відповідно до якого перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 13972,81 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 5715,00 грн; заборгованість за відсотками 4744,15 грн; заборгованість за пенею 870,00 грн; 3% річних 668,83 грн; інфляційне збільшення 1974,83 грн. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п.5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Отже, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунок заборгованості) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-78 ЦПК України. Натомість, відповідач свій контр-розрахунок не надав. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку. Також заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що подання відповідачем заяви до правоохоронних органів з приводу загублення чи викрадення паспорта громадянина України не є належним доказом того, що відповідач кредитний договір не укладав. Щодо строку позовної давності, у відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року. Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №932/3458/20 (провадження №61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі №675/1437/19 (провадження №61-2867св21). Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved