Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

представник позивача 30.09.2025, діючи в інтересах свого довірителя, за допомогою підсистеми "Електронний суд" звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. У обґрунтування позову зазначає, що 29.05.2024 між ТОВ ''Мілоан'' та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 101508358 (далі - Договір). Вказує, що згідно з умовами договору позичальник отримав кредитні кошти в сумі 3000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ТОВ ''Мілоан'' за договором № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників на користь ТОВ ''ФК "Кредит-Капітал", у тому числі за договором про споживчий кредит № 101508358 від 29.05.2024. ТОВ ''ФК "Кредит-Капітал"' стверджує, що відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку із чим прохає стягнути з нього загальну заборгованість за договором про споживчий кредит у сумі 13150 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків - 4512,48 грн, простроченої заборгованості за комісією - 483 грн, заборгованості по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5154,52 грн. Водночас, позивач прохає стягнути із [PERSON] також витрати на сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін у судове засідання, зокрема відповідача [PERSON] - шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки суду немає інформації щодо зареєстрованого місця проживання останнього. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду на подання відзиву на позов і всіх письмових та електронних доказів. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. У судове засідання сторони не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце його проведення. У позовній заяві представник позивача прохав про розгляд справи за його відсутності. Відповідач заяв та клопотань до суду щодо причин своєї неявки не надіслав. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 29.05.2024 між ТОВ ''Мілоан'' та [PERSON] у електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 101508358 (далі - Договір). Згідно з умовами договору позичальник отримав кредитні кошти в сумі 3000,00 грн загальним строком на 345 днів, тобто до 09.05.2025. Загальні витрати позичальника за кредитом становлять 11873,40 грн, денна процентна ставка - 1,15%, одноразова комісія за надання кредиту - 483,00 грн. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 357,70 % річних на фактичну заборгованість за кредитом; за користування кредитом протягом решти строку кредитування - за стандартною процентною ставкою 511,00% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Нараховані таким чином проценти за весь строк користування кредитом становлять 11390,40 грн. Тип процентної ставки - фіксована. Вказане підтверджується копіями заяви на отримання кредиту № 101508358 від 29.05.2024, анкети-заяви на кредит № 101508358, додаткових контактних даних позичальника для взаємодії за кредитним договором, договору про споживчий кредит № 101508358 від 29.05.2024. Зазначений договір підписаний одноразовим ідентифікатором 637989, що підтверджується копією відповідної довідки про ідентифікацію, виданої первісним кредитором. Кошти в сумі 3000,00 грн перераховані на вказану у договорі банківську карту позичальника згідно з договором № 101508358, що підтверджується копією платіжного доручення 89923516 від 29.05.2024. Факт отримання коштів не спростований відповідачем. 24.09.2024 між ТОВ ''Мілоан'' та позивачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до умов якого останній отримав право вимоги до відповідача [PERSON] за договором про споживчий кредит № 101508358 від 29.05.2024, що підтверджується копіями договору про відступлення права вимоги та Витягу із реєстру боржників до нього від 12.08.2025. Відповідно до вказаних письмових доказів, загальна забогованість відповідача на момент передачі права вимоги становила 13150,00 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 3000 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків - 4512,48 грн, простроченої заборгованості за комісією - 483 грн, по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 5154,52 грн. Ця заборгованість не змінилася на дату звернення позивача із позовом до суду, тобто додаткові нарахування останнім не здійснювалися, що підтвероджується копією виписки з особового рахунку за кредитним договором № 101508358 від 29.05.2024 станом на 20.08.2025, виготовленої позивачем. У зв`язку із виникненням заборгованості по сплаті кредиту 12.08.2025 представником позивача надіслано відповідачу [PERSON] досудову вимогу щодо сплати 13150,00 грн кредитних коштів в триденний строк та роз`яснено наслідки невиконання цієї вимоги. Доказів отримання цієї претензії останнім суду не надано. Станом на час звернення до суду із цим позовом даних про погашення кредитної заборгованості в матеріалах справи немає. Норми права, застосовані судом. Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з приписами ст. ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Мотивована оцінка аргументів сторін. Суд вважає доведеним факт підписання та укладення 29.05.2024 між ТОВ ''Мілоан'' та [PERSON] у електронній формі договору про споживчий кредит № 101508358, погодженого на умовах, викладених у ньому. На доведення факту укладення цього договору позивачем надано суду письмові докази, які суд вважає належними та достатніми. Судом встановлено, що у цьому випадку підлягають застосуванню положення Закону України ''Про електронну комерцію'', оскільки договір був підписаний з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі за допомогою електронного підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на викладене, суд вважає, що стороною позивача доведено факт погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України ''Про електронну комерцію'', містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже, виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника [PERSON] виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту. Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги позивача до [PERSON] . Договір про споживчий кредит № 101508358 від 29.05.2024, як і договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т від 24.09.2024, є чинними, доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому вимога позивача про стягнення з нього заборгованості по отриманому та неповернутому тілу кредиту в розмірі 3000,00 грн, прострочених відсотків за користування кредитом, які нараховані первісним кредитодавцем за період з 29.05.2024 по 24.09.2024 (до моменту відступлення права вимоги) в розмірі 4512,48 грн та одноразової комісії за видачу кредиту в розмірі 483,00 грн ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Щодо стягнення простроченої заборгованості по неустойці та/або процентах за порушення грошового зобов`язання, суд доходить висновку про таке. Відповідно до ЗУ ''Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану'' від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Ці наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем неустойки чи, як він це вказав у позовній заяві, - та/або процентів за порушення грошового зобов`язання в сумі 5154,52 грн, є неправомірним, а відтак стягненню із останнього не підлягає. Суд констатує, що у випадку невиконання відповідачем умов договору та виникненню заборгованості по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ним, позивач був не позбавлений права звернутися до суду із вимогою про стягнення інфляційних втрат чи 3% річних від простроченої суми у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ураховуючи вищевикладене, суд виснував, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальній сумі 7995,48 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 3000,00 грн, процентах - 4512,48 грн та комісії 483,00 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн згідно з квитанцією про сплату від 27.08.2025 /а.с.1/. Зважаючи на\~те,\~що позов\~задоволено частково,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню судові\~витрати у\~розмірі 60,80 % сплаченого позивачем судового збору, що становить 1472,82 грн. Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн, суд зазначає таке. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі до суду подано: копію Договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Апогет", копію акту наданих послуг від 20.08.2025, детального опису наданих послуг, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру від 02.07.2025 адвоката Усенка М.І., про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, послуг) на загальну суму 8000,00 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат та їх розмір. Клопотання про неспівмірність цих витрат відповідачем не надано, їх розмір не заперечувався. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60,80 % від заявленого розміру, тобто 4864,00 грн.

Outcome: partial