Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 28 грудня 2024 року між позивачем та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 1904 та видано свідоцтво про шлюб. До моменту реєстрації шлюбу позивач з відповідачкою фактично проживали однією сім`єю. У цей період у них народилися спільні діти: - [PERSON] , [INFO] - що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 20 серпня 2014 року, актовий запис № 2694; - [PERSON] , [INFO] - що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Бюро реєстрації новонароджених (м. Нью-Йорк, США) 18 квітня 2017 року та довідкою про реєстрацію особи громадянином України № 536-40, виданою Генеральним консульством України в Нью-Йорку 4 травня 2017 року; - [PERSON] , [INFO] - що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Бюро державної статистики штату Флорида (США) 1 жовтня 2018 року, та довідкою про реєстрацію особи громадянином України № [NUMBER] , виданою Посольством України у США 12 жовтня 2018 року. Після укладення шлюбу подружнє життя не склалося. Відповідачка відмовляється добровільно розірвати шлюб. Вони фактично не проживаємо разом, не ведуть спільного господарства, не мають тісних сімейних взаємин. Між ними виникли суттєві розбіжності в поглядах на життя, у тому числі на питання виховання дітей. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам дітей та не відповідає реальній ситуації. З врахуванням наведеного просив розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладений 28 грудня 2024 року в Київському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1904. 06 серпня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі 07 серпня 2025 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на запит надійшла до суду 21 серпня 2025 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. Ухвала від 22 серпня 2025 року та копія позовної заяви з доданими матеріалами надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з відповіді №1689155 від 21.08.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: [ADDRESS] . Разом з тим, до суду повернувся поштовий конверт із вказаними документами з відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 28 грудня 2024 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , актовий запис №1904 (а.с. 32). Мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] , про що зроблений відповідний актовий запис №2694; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Бюро реєстрації новонароджених (м. Нью-Йорк, США) 18 квітня 2017 року та довідкою про реєстрацію особи громадянином України №536-40, виданою Генеральним консульством України в Нью-Йорку 04 травня 2017 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Бюро державної статистики штату Флорида (США) 1 жовтня 2018 року та довідкою про реєстрацію особи громадянином України № [NUMBER] , виданою Посольством України у США 12 жовтня 2018 року (а.с. 14 - 29). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд роз`яснює, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 0.0.4485355140 від 06 серпня 2025 року, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., сплачений за подання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved