Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ «Таліон Плюс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 31.08.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №153098194, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 27000,00 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу грошові кошти декількома траншами у розмірі 27000,00 грн. на банківську картку відповідача вказану ним у заявці на укладення кредитного договору. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків. 12.11.2024 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №2МВ-ТП/8 8/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 66957,86 грн. з яких: 26999,34 грн. - заборгованість по кредиту та 39958,52 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підставі викладеного ТОВ «Таліон Плюс» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №153098194 від 31.08.2024 року в розмірі 66957,86 грн. та судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 01.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 20.05.2025 від представника відповідача Спасьоненка О.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому він заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, покликаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про підписання саме відповідачем електронного договору. Позивачем не надано доказів, що номер телефону та електронна адреса, які зазначені в договорі та необхідні для фактичної можливості здійснити електронний підпис одноразовим ідентифікатором, належать відповідачу. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, тому наявні достатні підстави для відмови у задоволення позову. Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа на електронну пошту, що виключає підписання відповідачем договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. сторона відповідача заперечує в повному обсязі, оскільки згідно наданого позивачем акту-приймання передачі наданих послуг від 30.12.2024 року позивачем прийнято послуги адвоката, які на момент підписання акта не було надано. Крім того в акті неправильно розрахована загальна вартість послуг адвоката відповідно до розміру погодинної оплати. З наведених підстав просить суд відмовити ТОВ «Таліон Плюс» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з ТОВ «Таліон Плюс» на користь [PERSON] усі судові витрати понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи. 23.05.2025 року від представника ТОВ «Таліон Плюс» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій повідомляється, що 31.08.2024 року відповідач в особистому кабінеті заповнив заявку на отримання кредитних коштів та зазначив персональні дані, в тому числі дані про електронну пошту та фінансовий абонентський номер, які використовувались в якості логіну при реєстрації особистого кабінету та при укладені кредитного договору, реквізити банківської картки, на котру перераховані первісним кредитором кредитні кошти на виконання умов кредитного договору. Відповідач, укладаючи договір, пройшов верифікацію, тим самим підтвердив актуальність та належність його персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру [NUMBER] , який був вказаний останнім при заповненні заяви на отримання кредиту та є ідентичним тому, що вказаний у відзиві відповідачем при заповнення особистих даних. Від АТ КБ «ПриватБанк» було отримані відповідні підтвердні дані про відповідача, які зазначені ним у заявці. 31.08.2024 між первісним кредитором (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір відповідно до умов якого, позичальник, ознайомившись з Правилами надання грошових коштів, заповнив заяву, самостійно вказавши особисті персональні дані, зокрема, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, реквізити паспорта, інформацію про запис в Єдиному державному демографічному реєстрі, адресу місця реєстрації та проживання, номер банківської карти для здійснення зарахування кредитних коштів. За достовірність та правильність вказаної інформації позичальник несе персональну відповідальність. Згідно інформації з Інформаційно-комунікаційної системи, відповідачу на вказану ним електронну адресу [INFO] , було надіслано повідомлення з посиланням для ознайомлення з умовами кредитного договору (оферти) з подальшим його акцептуванням. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), також підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до договору, з якими останній ознайомився. Згодом, вказаний у заявці номер телефону [NUMBER] , який належить відповідачу, 31.08.2024 17:09:26 було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, які останній ввів в особистому кабінетів, як підтвердження (акцепту) згоди з умовами оферти. Підписання договору відбувалось з використанням одноразового-ідентифікатора, надісланого відповідачу, що відповідає вимогам ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Укладання кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Зазначає, що позиція відповідача, яка вказана ним у відзиві, має мінливий характер, оскільки під час дії строку кредитного договору [PERSON] 12.09.2024 року здійснив конклюдентні дії, а саме оплату по погашенню процентів за кредитним договором у сумі 408,00 грн., що свідчить про волю відповідача до встановлення та визнання правовідносин за договором, та в свою чергу спростовує будь-які заперечення відповідача з приводу укладення договору, погодження з його умовами, і, як наслідок, отримання кредитних коштів останнім, адже відповідач здійснив оплату саме за користування кредитними коштами. Також звертає увагу, що заявлені позивачем судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. відповідають дійсним обставинам справи та положенням чинного процесуального законодавства, а також підтверджуються належними доказами. При цьому, вважає, що заявлений відповідачем попередній розмір витрат на правничу допомогу у сумі 7500,00 грн. є неспівмірним з обсягом послуг, наданих відповідачу та є очевидно завищеним, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та є малозначною. Зазначає, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, у зв`язку з чим стягнення витрат на правову допомогу з позивача не можна вважати як розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. На підставі викладеного представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та відмовити відповідачу у задоволенні клопотання щодо стягнення судових витрат з позивача. 23.05.2025 року від представника позивача Дорошенко О.В. до суду надійшло клопотання про витребування доказів, яке протокольною ухвалою залишене без задоволення. 29.05.2025 року в судовому засіданні представник позивача Колінько А.В. підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також звертала увагу на те, що відповідач має зареєстрований особистий кабінет в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та є постійним користувачем його послуг, оскільки уклав з ним понад 43 кредитні договори, а тому добре обізнаний про процес укладення кредитного договору в електронній формі. Крім того, під час укладення кредитного договору відповідач пройшов верифікацію із введенням номеру його банківської картки та пінкоду. Представник відповідача Спасьоненко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив повністю відмовити в їх задоволенні, покликаючись на те, що кредитний договір відповідач не підписував, а зазначені в договорі електронна пошта, номери банківської картки та телефону йому не належать. Крім того позивачем не надано належних доказів перерахування відповідачу кредитних коштів. Після оголошення перерви в судовому засіданні в зв`язку із закінченням робочого часу, 10.10.2025 року від представника позивача ТОВ «Таліон Плюс» до суду надійшли додаткові пояснення у справі в яких зазначає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є фінансовою, а не банківською установою, тому зважаючи на положення ЗУ «Про платіжні послуги», платіжне доручення про перерахування коштів на банківський рахунок (платіжну картку), є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити. До позовної заяви стороною позивача на підтвердження успішного переказу грошових коштів на картковий рахунок відповідача, реквізити якого були вказані останнім при заповненні заяви на отримання кредитних коштів, були долучені платіжна інструкція та довідки - підтвердження, відповідно до яких на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника платіжна установа успішно здійснила переказ грошових коштів трьома траншами на загальну суму 27000,00 грн. Зазначає, що саме відповідач, який має доступ до свого карткового рахунку, зазначений в договорі, має можливість представити суду по такому рахунку виписку, а тому просив суд покласти на відповідача обов`язок щодо доведеності своїх заперечень шляхом надання виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , зокрема на дату отримання кредитних коштів декількома траншами, а саме: 31.08.2024 року у розмірі 21500,00 грн; 06.09.2024 року у розмірі 5092,00 грн; 12.09.2024 року у розмірі 408,00 грн, а всього на загальну суму 27000,00 грн. 28.10.2025 року представник ТОВ «Таліон Плюс» в судове засідання не з`явився, однак в поданих додаткових поясненнях просив розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання в черговий раз не з`явився та про причини неявки не повідомив. Представник відповідача адвокат Спасьоненко О.В. подав до суду заяву в якій просив судове засідання 28.10.2025 провести у його відсутність та відсутність відповідача. Також, заперечував щодо поданих додаткових пояснень позивача, оскільки вони суперечать вимогам ЦПК України. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе завершити розгляд справи за відсутності її учасників. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.08.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №153098194. Кредитний договір було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з п.2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 27000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно п.2.3. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 21500 грн. 00 коп. 31.08.2024 (що є датою надання кредиту). Згідно п.3.1. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 13 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно п.3.2. договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно п.4.1. договору з метою укладення договору позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. При подачі заявки позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору (перший транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період. Максимально доступна сума кредиту, яка доступна позичальнику і яку позичальник може отримати шляхом ініціювання другого та наступних, вказана в п. 2.1. договору як сума кредитного ліміту, та визначається кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу позичальника. Відповідно п.4.2. договору позичальник підтвердив, що вказав в заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні куредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту, а також бажаний спосіб отримання кредиту. Позичальник зобов`язується оновлювати ці дані в особистому кабінеті не пізніше ніж протягом 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5169-36XX-XXXX-0465, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. (п.5.1. договору). Згідно п.7.1. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 13.09.2024, а саме протягом 13 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. Відповідно п.7.2. договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п.9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 30.09.2029 (п.7.3. договору). Згідно п.7.4 договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Відповідно п.7.5 договору позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти та інші платежі за договором строк оплати яких настав в будь-який час. У разі часткового повернення суми кредиту, сума до сплати за договором перераховується. З актуальною сумою до сплати позичальник має можливість ознайомитись в особистому кабінеті. Згідно п.8.1. договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Процентна ставка за користування кредитом є базовою процентною ставкою. Процентна ставка за договором є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Разом з тим, кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість кредиту для позичальника, що не є зміною істотних умов цього договору. У разі якщо позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання позичальника по оплаті процентів за користування кредитом визначаються шляхом множення базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування кредитом (від дати видачі першого траншу до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання) (п.8.2. договору). Відповідно п.8.3. договору базова процентна ставка складає 1,00 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 % річних. Пунктом 14.1. договору встановлено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Згідно п.14.2. договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно п.14.20. договору у разі відступлення права грошової вимоги за цим договором, до нового кредитора переходять також інші права, передбачені цим договором, в тому числі право на отримання забезпечення виконання цього договору. Новий кредитор за цим договором також має дотримуватись правил досудового врегулювання спорів, передбачених цим договором та правил позасудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про споживче кредитування», зокрема дотримуватись норм щодо етичної поведінки при проведенні заходів позасудового врегулювання простроченої заборгованості. Із п.15 кредитного договору "Реквізити сторін" слідує, що позичальником [PERSON] договір підписаний 31.08.2024 року о 17:09:56 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору 31.08.2024 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 21500,00 грн. шляхом перерахунку на платіжну картку 5169-36XX-XXXX-0465, призначення платежу: перерахування грошових коштів згідно кредитного договору №153098194 від 31.08.2024 р., що підтверджується платіжним дорученням (заявою) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську картку отримувача (а.с.79). 06.09.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору №153098194 від 31.08.2024 р., якою сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 5092,00 грн. (п.1.1. додаткової угоди). Відповідно п.1.2. додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5169-36XX-XXXX-0465. Не зважаючи на вказане вище, кредитодавець може на вибір позичальника також здійснювати надання траншів за договором за реквізитами платіжної карти вказаної безпосередньо в договорі чи за реквізитами платіжних карток вказаних в інших додаткових угодах до цього договору (за наявності). Додаткову угоду було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофГід» вбачається, що останнє підтверджує, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача. Відправник - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», дата проведення - 06.09.2024, сума переказу - 5092,00 грн., номер платіжної картки [NUMBER] , опис - Credit transaction ІНН 3770809677 [PERSON] . Договір (оферта): 153098194 від 31.08.2024 (а.с.77). 12.09.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору №153098194 від 31.08.2024 р., якою сторони дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 408,00 грн. (п.1.1. додаткової угоди). Згідно до п.1.2. додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами платіжної картки позичальника 5169-36XX-XXXX-0465. Не зважаючи на вказане вище, кредитодавець може на вибір позичальника також здійснювати надання траншів за договором за реквізитами платіжної карти вказаної безпосередньо в договорі чи за реквізитами платіжних карток вказаних в інших додаткових угодах до цього договору (за наявності). Вказану додаткову угоду відповідачем було також підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ПрофГід» підтвердило, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача. Відправник - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», дата проведення - 12.09.2024, сума переказу - 408,00 грн., номер платіжної картки [NUMBER] , опис - Credit transaction ІНН 3770809677 [PERSON] . Договір (оферта): 153098194 від 31.08.2024 (а.с.78). Вищезазначене також підтверджується довідками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.80, 81, 82). Вказані докази в їх сукупності свідчать про виконання первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» своїх зобов`язань за кредитним договором. Крім того, представник відповідача вказує лише на недоведеність факту перерахування відповідачу кредитних коштів, однак будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надає. При цьому, відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Таким чином, доводи представника відповідача про не доведення отримання відповідачем кредитних коштів не заслуговують на увагу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем договору кредитної лінії №153098194 з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Вищевказаний кредитний договір та додаткові угоди до нього підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначений останнім в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 31.08.2024 року. Крім того, без вчинення відповідачем відповідного алгоритму дій у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», зокрема заповнення заявки та отримання грошових коштів в кредит та зазначення особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону для отримання одноразового ідентифікатора та номера банківської картки, такий правочин не був би укладений. Таким чином, укладення 31.08.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] електронного договору кредитної лінії №153098194 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором №153098194 від 31.08.2024 [PERSON] станом на 12.11.2024 року має заборгованість в сумі 56428,42 грн., яка складається з: 27000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 16672,74 грн. - заборгованості за відсотками; 13499,67 грн. - заборгованість за неустойкою (а.с.30-31). 12.11.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/8. Відповідно до п.п 2.1 зазначеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.19-23). Відповідно витягу з Реєстру прав вимоги від 12.11.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №153098194 від 31.08.2024 р. в загальній сумі 56698,41 грн., з яких: 26999,34 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 16199,40 грн. - заборгованість по відсоткам, 13499,67 грн. - заборгованість по іншим нарахуванням (а.с.25-27). Відповідно розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №153098194 від 31.08.2024 [PERSON] станом на 08.02.2025 року має заборгованість в сумі 80457,53 грн., яка складається з: 26999,34 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 39958,52 грн. - заборгованості за відсотками, 13499,67 грн. - заборгованість за неустойкою (а.с.32-34). ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» листом від 12.11.2024 року повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за договором №15098194 від 31.08.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та надало контактні дані та банківські реквізити для оплати заборгованості (а.с.83). Правильність вказаного розрахунку заборгованості стороною відповідача не спростовано. Згідно листа від 09.02.2025 року ТОВ «Таліон Плюс» повідомило [PERSON] про дострокове розірвання кредитного договору №153098194 від 31.08.2024 з 09.02.2025 р. та про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 80457,53 грн. та зазначило банківські реквізити для погашення заборгованості (а.с.84). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Згідно зі ст.512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. В свою чергу відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «Таліон Плюс», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», суд приходить до висновку, що право позивача, до якого перейшло право вимоги за ним, порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором в розмірі 66957,86 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: досудову вимогу, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024 року, додаткову угоду №368 від 30.12.2024 про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів (а.с.85-99). Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. обгрунтованим. Покликання представника відповідача на ненадання адвокатом на момент підписання акту приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, зазначеної в ньому послуги щодо направлення досудової вимоги не спростовує підготування такої досудової вимоги адвокатом та її подальшого направлення. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved