Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (надалі ТОВ «Кей-Колект» чи позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.07.2008 між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір про надання споживчого кредиту №11367789000, за умовою якого [PERSON] отримав кредитні кошти (кредит), в іноземній валюті в сумі 37400 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 15,0 % річних. 12.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за договором про надання споживчого кредиту №11367789000 від 03.07.2008. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору щодо сплати заборгованості, ТОВ «Кей-Колект» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області щодо примусового стягнення заборгованості. 02.07.2013 рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 688/1633/13-ц стягнуто на користь ТОВ «Кей-Колект» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11367789000 від 03.07.2008 в розмірі 55953,73 доларів США. З моменту ухвалення Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 02.07.2013, відповідач заборгованість не погашав, що відповідно до ч.2. ст.162 ЦК України є підставою для нарахування 3% річних на суму простроченого грошового зобов`язання. Загальна сума 3 % річних нарахованих відповідачу на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором стягнутої рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2013 по страві №688/1633/13-ц, за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 складає 8222,89 доларів США. Всього сума заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект» становить 343 501,36 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуто поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вважається повідомленим про дату судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 19.08.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив докази надсилання копії позовної заяви з додатками відповідачу. 25.08.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 22.09.2025. 22.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 21.10.2025 21.10.2025 сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України). Суд встановив, що 03.07.2008 між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір про надання споживчого кредиту №11367789000, за умовою якого [PERSON] отримав кредитні кошти (кредит), в іноземній валюті в сумі 37400 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту в розмірі 15,0 % річних. 12.12.2011 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» уклали Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової та майнової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за договором про надання споживчого кредиту №11367789000 від 03.07.2008 року. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору щодо сплати заборгованості, ТОВ «Кей-Колект» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області щодо примусового стягнення заборгованості. 02.07.2013 рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 688/1633/13-ц стягнуто на користь ТОВ «Кей-Колект» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11367789000 від 03.07.2008 в розмірі 55953,73 доларів США. З моменту ухвалення Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 02.07.2013, відповідач заборгованість не погашав, що відповідно до ч.2. ст.162 ЦК України є підставою для нарахування 3% річних на суму простроченого грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума 3 % річних внаслідок прострочення відповідачем [PERSON] сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11367789000 від 03.07.2008, за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 688/1633/13-ц, за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 становить 8222,89 доларів США. Застосовані норми права. Згідно частини 4\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України\~за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Встановлено, що боржник [PERSON] за кредитним договором №11367789000не виконує грошове зобов`язання за рішенням суду, що набрало законної сили. Таке невиконання є триваючим правопорушенням, а тому у позивача, як кредитора, є право на стягнення з нього коштів на підставі статті 625 ЦК України, яке обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IX,\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) від 11.03.2020 №211 на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин. Відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Закону\~України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, якщо закінчення строку позовної давності за вимогами позивача припадає на час дії карантину або воєнного стану, то він продовжується на строк їх дії. Ураховуючи установлення на всій території України карантину, на період дії якого строки позовної давності продовжувалися, та зупинення перебігу строку позовної давності на період дії воєнного стану, введеного в Україні, при зверненні з позовом до суду ТОВ «Кей-Колект» не пропустило строк позовної давності. Як вбачається із позовних вимог, товариство звертаючись до суду, просило стягнути з відповідача 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 02.04.2017 по 23.02.2022, надавши відповідний розрахунок. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4122,02 грн.

Outcome: approved