Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

[PERSON] , заінтересована особа:\~Волочиський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Хмельницькому районі\~Хмельницької області\~Хмельницького міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції Українизвернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її бабусі [PERSON] , [INFO] , уродженки Пологівського району Запорізької області, яка померла [INFO] в м. Пологи Пологівського району Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м. Пологи Запорізької області в м. Волочиськ Хмельницької області. [INFO] бабуся заявниці [PERSON] , [INFO] померла в м. Пологи, яке з 03.03.2022 окуповано. Заявниця отримала копію свідоцтва про смерть [PERSON] , яке видано окупаційною адміністрацією. Через відсутність необхідних документів заявниця не може отримати свідоцтво про смерть бабусі національного зразку, тому змушена звернутися до суду. Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, поклався на думку суду. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Як зазначено ВС в постанові від 14.09.2022 № 755/17019/21 існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Зі змісту заяви про встановлення факту смерті не вбачається спору про право, а тому відсутні підстави для залишення заяви без розгляду. Згідно з п. 8 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315\~ЦПК України). Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, м. Пологи Запорізької області окуповано з 03.03.2022. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною першою ст. 13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у п. 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф. У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України Володимир Зеленський підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України. На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX). 22 грудня 2022 року Закон № 2783-IX опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року він набрав чинності. Закон № 2783-IX передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (ст. 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (ст. 2). Відповідно до ст. 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з рф та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території рф і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з рф і Білоруссю. Відповідно до ч. 1ст. 8\~Конституції України Україні визнається і діє принцип верховенства права. Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності. Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань»). В той же час, Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016).\~Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного,\~вважають судді ЄСПЛ,\~Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать З огляду на збройний конфлікт між рф та Україною заявниця [PERSON] (онука померлої) позбавлена фізичної можливості на апостилювання свідоцтва про смерть відповідними органами\~рф, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитися проти заявника і обмежувати її право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який спір. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23. Встановлено, що [INFO] в Пологівському районі Запорізької області народилася [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 13.05.1989 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища). [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , батьком є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . 24.04.2010 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та заявниця змінила прізвище на [PERSON] (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Тобто померла [PERSON] є бабусею [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 99000010 Територіального відділу ЗАГС Пологівського району Управління ЗАГС Запорізької області, актовий запис № 170259900001000319009, встановлено, що [INFO] в м. Пологи Пологівського району Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] , яка народилася в Пологівському районі Запорізької області. За наслідками розгляду справи, на підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом беззаперечно встановлено той факт, що [INFO] в м. Пологи Пологівського району Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] , яка народилася в Пологівському районі Запорізької області. Те, що особа [PERSON] згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] та згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] є одна й таж особа, свідчать ідентичні прізвище, ім`я та по батькові, дата та місце народження. Відповідно до\~ст.\~19\~Закону України\~«Про громадянство\~України» підставами\~для втрати\~громадянства України є добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття. При цьому, датою припинення громадянства України є дата видання відповідного указу Президента України. Матеріали справи не містять доказів щодо видання Президентом України указу про припинення громадянства України [PERSON] , [INFO] . Таким чином, [PERSON] , яка народилася [INFO] в Пологівському районі Запорізької області, є громадянкою України. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] .

Outcome: approved