Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимог вказав, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне йому для оформлення спадщини у встановленому законом порядку. Зазначив, що [INFO] помер батько заявника - [PERSON] . До дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва по право власності на житло від 10.01.1999 року квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину нерухомого майна за вищевказаною адресою. Після смерті батька, на підставі ст.1261 ЦК України, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] . Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом з батьком [PERSON] за однією адресою, згідно ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину. Але 15 лютого 2018 року постановою державного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] . У постанові зазначено, що у відповідності до ст.ст.1268, 1269,1270 Цивільного кодексу України, п.3.13, п.3.15 Глави 10, Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства України від 22.02.2012 №296/5 передбачені дії, які свідчать про прийняття спадщини, а саме - подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, або постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ці дії Вами не виконані. 01 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 06 вересня 2022 року Солом?янським районним судом м. Києва в задоволені позовної заяви [PERSON] до П?ятої Київської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини було відмовлено. 31 липня 2024 року [PERSON] звернувся до П?ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину за законом. В серпні 2024 року [PERSON] отримав відповідь від 08.08.2024 р. з П?ятої київської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось: «На вашу заяву від 31.07.2024 року, П?ята київська державна нотаріальна контора повідомляє про неможливість видачі Вам Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті Вашого батька, [PERSON] , померлого [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в зв?язку з тим, що відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України передбачені дії, які свідчать про прийняття спадщини, а саме - це фактичний вступ або подана спадкоємцем в державну нотаріальну контору заява за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Ці дії Вами не виконані». Оформити свої спадкові права у державній нотаріальній конторі він не має можливості, оскільки підтвердити факт його спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини можливо лише відповідним рішенням суду. З огляду на те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку становлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем виникла необхідність у вирішенні даного питання у судовому порядку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11 листопада 2024 року визначено для розгляду цієї справи головуючого суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження, витребувано докази від П`ятої київської державної нотаріальної контори. 15 січня 2025 року до суду від П`ятої київської державної нотаріальної контори надішли витребувані докази, а саме копія спадкової справи №90/2018 після померлого [INFO] [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явився, однак 14 липня 2025 року подав заяву, в якій вказав, що викладені у заяві факти підтримує, просив її задовольнити та розглянути справу без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 17 вересня 2025 року подав заяву про розгляд справи за відсутності представника П`ятої київської державної нотаріальної контори. З`ясувавши доводи та аргументи заявника, викладені в його заяві, обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, дослідивши наявні у справі докази, показання свідків, суд дійшов таких висновків. Заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.02.1978 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 травня 2008 року, актовий запис №10442. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 1999 року, виданого ВАТ «Редукторний завод», а також інформаційної довідки КП КМР «Киїівське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] належала на праві приватної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, 1/3 частина зареєстрована за [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, що складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до П`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак відповідно до постанови державного нотаріуса П`ятої київської державної нотаріальної контори №712/02-31 від 15 лютого 2018 року отримав відмову у видачі свідоцтва, оскільки на час відкриття спадщини заявник разом із померлим [PERSON] не проживав та заяву про прийняття спадщини щодо майна померлого не подавав. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №50934278 віл 15 лютого 2018 року після смерті [PERSON] . П`ятою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №90/2018 (номер у спадковому реєстрі 62015149). З матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертались. Оформити свої спадкові права у державній нотаріальній конторі [PERSON] не має можливості, тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного її проживання разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем необхідне заявнику, для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.95 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`яснення пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 та постанові від 01.07.2020 року № 222/1109/17 відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця на час смерті не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Так, звернувшись до суду з указаною заявою, [PERSON] стверджує, що починаючи з 1981 року та на час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] . За приписами статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації за відомостями відділу та згідно з картотекою реєстраційного обліку, [PERSON] з 25.09.1981 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та 25.11.2008 року знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. З довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №906 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» №03/906 від 08.11.2024 року встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком до його смерті з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованим та продовжує проживати по теперішній час. Із заяви [PERSON] та [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стиблиною О.В. 05.11.2024 року та зареєстрованої в реєстрі за №2226, 2227, вбачається, що указані особт підтвердили, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] до його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відтак, факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Встановлення даного факту необхідне заявнику для реалізації права на прийняття спадщини. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт постійного проживання підтверджується дослідженими доказами, породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право.

Outcome: approved