Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

22.08.2025 ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 20324,84 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів №1706 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС». 28.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» укладено договір №286017 про надання фінансового кредиту в сумі 3500,00 грн. ТОВ «АвентусУкраїна» виконало умови вказаного договору та перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 3500,00 грн., а відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС» на дату укладення договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018 у сумі 15530,00 грн., яка складається з : сума основного боргу - 3500,00 грн., сума боргу за процентами 1890,00 грн., сума боргу за пенею та штрафами - \~10140,00 грн.\~ 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 21.08.2019 укладено додаткову угоду №24 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №24 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №829817 від 21.08.2019 перейшло до нового кредитора\~ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №829817 від 21.08.2019 у сумі 20324,84 грн., яка складається з : сума заборгованості за кредитним договором - 15530,00 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 1398,98 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - \~3395,86 грн., а також судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 05.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, розгляд справи призначено на 07.10.2025 (а.с.54), проведення якого відкладено на 05.11.2025. Судом застосовано всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Направлена судом на адресу відповідача кореспонденція повертається до суду неврученою адресату з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.58,64). Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв'язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Окрім того, повідомити [PERSON] про розгляд даної справи телефонограмою не виявилося можливим, оскільки зазначений нею в довідці (а.с.12) номер телефону є недійсним (а.с.63). Водночас, про дату, час та місце судового розгляду відповідача було повідомлено шляхом направлення на наявну в матеріалах справи (довідка а.с.12) електронну адресу відповідача (а.с.60 на звороті). В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив розглянути справу без участі його представника (а.с.7). Відповідач не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір №286017 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надає клієнту грошові кошти в сумі 3500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: знижена процентна ставка становить 0.01% від суми кредиту за кожен день користування позикою (3,65% річних) у межах строку надання кредиту у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (пункт 1.2. Договору). Строк дії договору 30 днів , але в будь-якому разі договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.4.). В Договорі зазначені права та обов`язки сторін, порядок повернення позики та нарахування процентів, відповідальність сторін та інші умови (а.с.9-10). Даний Договір №286017, а також Графік розрахунків (а.с.11) підписано відповідачем 28.08.2018 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А239289, дата переказу кредитних коштів 28.08.2018 (а.с.12). В листі від 15.07.2025 адресованому ТОВ «ВІН ФІНАНС», «Авентус Україна» надає інформацію щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні картки клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «ВІН ФІНАНС», до зміни назви - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» згідно Договору факторингу №1 від 12.04.2018, під порядковим №120 зазначений номер договору 286017, код транзакції creditplus-615030, клієнт [PERSON] (а.с.24-26). На підтвердження переказу коштів відповідачу позивачем також додається повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про успішні перекази коштів на картки клієнтів за дорученням ТОВ «Авентус Україна» відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.17, в якому під номером 119 вказана інформація про переказ коштів 28.08.2018 на суму 3500,00 грн., номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-615030 (а.с.29-35), суд звертає увагу, що вказаний номер транзакції кореспондується із зазначеним в кодом транзакції в листі від 15.07.2025 (а.с.25). Згідно Картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за Договором №286017 від 28.08.2018 позичальника [PERSON] остання оплату основного боргу, процентів згідно умов договору не проводила, загальна заборгованість нарахована ТОВ «Авентус Україна» на суму 15530,00 грн., яка складається з : основний борг - 3500,00 грн., проценти 1890,00 грн., штраф 900,00 грн., пеня - \~9240,00 грн. (а.с.13-15, 27). 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «Довіра та Гарантія» (Фактор) укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого Клієнт відступив на користь Фактора права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.16-18). 27.12.2018 укладено додаткову угоду № 10 до договору факторингу №1 від 12.04.2018, яким Викладено пункт 3.1.1 Договору в наступній редакції, а саме: «Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному Реєстрі прав вимог окремо, та складає: 25% від основної суми заборгованості (тіло кредиту)». Також викладено пункт 3.1.2 Договору в наступній редакції, а саме: «Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог і складає 764976,15 грн…», сплачується Фактором п`ятьма платежами зазначеними сумами у вказані дати платежу. Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та скріплення печатками та діє до 11.02.2019 або до повного виконання обов`язків з боку Сторін. Всі інші положення договору залишаються без змін (а.с.19). Відповідно до реєстру прав вимоги №11 від 27.12.2018 на виконання Договору факторингу №1 від 12.04.2018, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Довіра та Гарантія» права вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №286017 від 28.08.2018 (а.с.20-21). Відповідно до наказу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» №55-к від 25.07.2024, з 25.07.2024 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с.22). У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1\~статті 513 ЦК України\~встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1\~статті 1078 ЦК України). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої\~статті 203 ЦК України\~прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті\~512, статті\~514 ЦК України\~у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17). Разом із тим, з матеріалів справи судом встановлено, що договір між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] , за яким позивач просить стягнути заборгованість, було укладено 28.08.2018. Умовами пункту 1.3 договору факторингу №1 від 12.04.2018 визначено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Зі змісту п. 2.1. договору факторингу від 12.04.2018, вбачається, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Отже, вимога на момент укладення договору факторингу мала бути визначеною, у той час як на момент укладення договору факторингу №1 від\~12.04.2018 між відповідачем та первісним кредитором\~ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання не виникли. Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» не могло відчужити право вимоги за майбутнім кредитним договором, тобто за договором, який станом на 12.04.2018 ще не був укладений і сторони не могли передбачити, що 28.08.2018 цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем, а відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Отже, право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, у зазначений вище договір факторингу входити не могло. Суд констатує, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Враховуючи наведені обставини, позивачем не доведено перехід до нього права вимоги за Договором №286017 про надання фінансового кредиту від 28.08.2018, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed