Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено угоду №C03.195.73045 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відкрито поточний рахунок у валюті гривня та надано [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами в сумі 2000 грн. в межах кредитного ліміту визначеного угодою. Процентна ставка за користування\~коштами Кредитної лінії встановлена у розмірі 48.00 % річних. Таким чином, ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Однак, з причини невиконання умов угоди у відповідача, станом на 16 листопада 2023 року сформувалась заборгованість в сумі 12627 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 5000 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 7627 грн. 56 коп. Разом із тим, з причини невиконання грошового зобов`язання відповідачем, представник позивача просить стягнути з [PERSON] виниклу заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (2474,20 грн.) та три проценти річних від простроченої суми (911,26 грн.). 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C03.195.73045 від 29 березня 2017 року. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право. Користуючись даним правом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29 грудня 2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C03.195.73045 від 29 березня 2017 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 12627 грн. 56 коп., індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 2474 грн. 20 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 911 грн. 26 коп. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 16013 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7627 грн. 56 коп.; заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 2474 грн. 20 коп., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; три проценти річних від простроченої суми 911 грн. 26 коп. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7200 грн., а також витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документу. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, про причини неявки не повідомила. Правом на подання відзиву на позов не скористалась. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Дійсно, як встановлено судом, 29 березня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № C03.195.73045 від 29 березня 2017 року про відкриття відновлюваної кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, відповідно до умов якої відповідачу встановлено доступний ліміт Кредитної лінії за поточним рахунком у розмірі 2000 грн. (п. 3.2 угоди). Максимальний ліміт встановлено у розмірі 200000 грн. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії встановлена у розмірі 48.00 % річних. Додані до позову тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів банку, довідка повідомлення про ознайомлення з умовами кредитування та орієнтована сукупна вартість кредиту підписані відповідачем власноручно. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит, у вигляді відкриття відновлюваної кредитної лінії за поточним рахунком з доступним лімітом користування у розмірі 2000 грн. та в межах максимального ліміту у розмірі 200000 грн. Строк на який було надано кредит за договором сплив 29 вересня 2019 року, оскільки остання видаткова операція за БПР клієнта [PERSON] , здійснена за рахунок кредитного ліміту відбулась 30 серпня 2019 року. Станом на 16 листопада 2023 року у відповідача сформувалась заборгованість перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № C03.195.73045 від 29 березня 2017 року у розмірі 16013 грн. 02 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 7627 грн. 56 коп.; заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення 2474 грн. 20 коп., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; три проценти річних від простроченої суми 911 грн. 26 коп. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C03.195.73045 від 29 березня 2017 року. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29 грудня 2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C03.195.73045 від 29 березня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. З доданої до позову виписки про рух коштів за рахунком від 23 листопада 2023 року за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C03.195.73045 від 29 березня 2017 року, у період з 29 березня 2017 року по 23 листопада 2023 року вбачається часткове погашення відповідачем заборгованості. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов угоди, відповідач (позичальник) вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору та, відповідно, щодо правомірності вимог первісного кредитора за договором про надання кредиту. Отже, наявними у матеріалах доказами підтверджено, що відповідач свої зобов`язання за Угодою про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки в повному обсязі не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за основним боргом у розмірі 5000 грн., що й стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Крім того встановленим є той факт, що відповідач мала також заборгованість по сплаті процентів, і оскільки остання оплата відбулась 30 серпня 2019 року, то остання прострочила щомісячну оплату заборгованості після цієї дати, визначення яких згідно умов угоди повертаються до 30 числа місяця наступного за розрахунковим місяцем. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що передбачено ч. 1 ст. 611 ЦПК України. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 16 листопада 2023 року, заборгованість за угодою № С03.195.73045 від 29 березня 2017 року з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, становить 16\~013 (шістнадцять тисяч тринадцять) грн. 02 коп. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, як первісному кредитору так і фактору, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Тому сплачений представником позивача судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вирішення питання про витрати, пов`язані із правничою допомогою та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги, наданої адвокатом. Матеріалами справи підтверджується факт отримання представником позивача послуг правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат у справі надано договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05 травня 2025 року, підписаний між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», який містить опис робіт із зазначенням загальної суми 7\~200 (сім тисяч двісті) грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України, можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~200 (сім тисяч двісті) грн. Разом із тим, 55 (п`ятдесят п`ять) грн. витрат на оплату послуг поштового зв`язку, які складають витрати з процесуальних дій направлення на адресу відповідача позовної заяви з доданими до неї документами, які сплачені представником позивача, підтверджуються наданими: фіскальним чеком, описом вкладення, списком відправки та також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved