Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена спільна заява [PERSON] та [PERSON] , в якій заявники посилались на те, що є батьком та сином відповідно, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був вселений до вказаної квартири [INFO] , як член сім`ї основного квартиронаймача - свого батька [PERSON] , де проживав з 14.10.1966 року по 17.06.1985 року та з 18.06.1987 року по 11.01.1991 року. В зв`язку з тривалим службовим відрядженням [PERSON] , на підставі поданої ним заяви, рішенням Південного машинобудівного заводу від 24.01.1979 року №22, особовий рахунок на квартиру було переоформлено на його дружину [PERSON] , яка є матір`ю заявника [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. В період з 12.01.1991 року по 02.10.2008 року заявника [PERSON] не було зареєстровано за вказаною вище адресою, що пов`язано із обставинами, викладеними в рішенні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2017 року у цивільній справі №203/5025/15-ц, за яким встановлено, що 11.08.1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого [INFO] в них народився син [PERSON] . З дозволу наймача [PERSON] її невістка [PERSON] та онук [PERSON] були зареєстровані в квартирі. 23.10.1990 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] та [PERSON] продовжували користуватись квартирою, але між [PERSON] та [PERSON] почали виникати конфлікти на грунті особистих неприязних стосунків. Також зіпсувались взаємини із основним квартиронаймачем [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] 03.10.2008 року вони з дозволу наймача [PERSON] були зареєстровані в квартирі. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] та [PERSON] більше шести місяців в квартирі не мешкають. На час розгляду справи в спірній квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, мешкали лише [PERSON] та [PERSON] . Отже, через неможливість спільного проживання в квартирі з колишньою дружиною, [PERSON] переїхав на нове місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований в період з 01.02.1991 року по 15.09.2006 року. За вказаною адресою за карткою батька в період з 28.09.2002 року по 15.09.2005 року також був зареєстрований його син [PERSON] . Протягом 16.09.2006 року - 02.10.2008 року заявники фактично проживали без реєстрації за згодою наймача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та з 03.10.2008 року після надання згоди останньою є зареєстрованими в цій квартирі. [INFO] з реєстрації в квартирі, як померлу, було знято [PERSON] ; 22.03.2023 року знято, як померлого, [PERSON] та [INFO] знято [PERSON] на підставі поданої нею заяви. Таким чином, станом на 15.01.2025 року в квартирі зареєстрованими залишаються лише заявники. Рішенням виконкому Дніпровської міської ради №18-1/4 від 01.04.2025 року КП «Жилсервіс-5» ДМР надано дозвіл на зміну умов найму та визначення основним квартиронаймачем квартири замість померлої [PERSON] сина [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, наміри приватизувати квартиру та неможливість подати до переліку необхідних для цього документів довідки про реєстрацію в період з 16.09.2006 року по 02.10.2008 року, оскільки в цей час проживали без реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , заявники просили встановити факт їх проживання за вказаною вище адресою у відповідний період. Ухвалою Центрального районного суду місті Дніпра від 24.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду. В судовому засіданні 13.10.2025 року заявник [PERSON] та його представник підтримали подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просили задовольнити останню. В наступне засідання представник заявника [PERSON] , надав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності заявника. Заявник [PERSON] в призначені судові засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Заінтересована особа явку свого представника не забезпечили, про причини неявки не повідомила. З урахуванням вищенаведеного та положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення заявника [PERSON] та його представника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон №2482-XII) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ч.1 ст.2 Закону №2482-XII до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Частинами 4,5 ст.5 Закону №2482-XII передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Статтею 8 Закону №2482-XII визначена організація проведення приватизації та оформлення права власності. Зокрема ч.ч.1,3 ст.8 Закону №2482-XII передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №369 від 16.12.2009 року (далі - Положення), визначений порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Пунктом 4 Положення передбачено, що передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Згідно п.13 Положення приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Пунктом 17 Положення передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відповідно до п.18 Положення встановлено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: -заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; -копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; -копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); -копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); -довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; -технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; -копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; -документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; -копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); -заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Згідно п.19 Положення довідка про реєстрацію місця проживання видається органом реєстрації відповідно до вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 (із змінами). Пунктом 23 Положення встановлено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Відповідно до термінів, наведених в ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: -місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; -місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Статтею 29 ЦК України, окрім іншого визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. З долучених до заяви документів, а також обставин, встановлених рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2017 року у цивільній справі №203/5025/15-ц, яке набрало законної сили, вбачається наступне. Заявник [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . [PERSON] був вселений до вказаної квартири [INFO] , як член сім`ї основного квартиронаймача - свого батька [PERSON] , де проживав з 14.10.1966 року по 17.06.1985 року та з 18.06.1987 року по 11.01.1991 року. В зв`язку з тривалим службовим відрядженням [PERSON] , на підставі поданої ним заяви, рішенням Південного машинобудівного заводу від 24.01.1979 року №22, особовий рахунок на квартиру було переоформлено на його дружину [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. В період з 12.01.1991 року по 02.10.2008 року заявника [PERSON] не було зареєстровано за вказаною вище адресою, що пов`язано із обставинами, викладеними в рішенні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.08.2017 року у цивільній справі №203/5025/15-ц, за яким встановлено, що 11.08.1984 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого [INFO] в них народився син [PERSON] . З дозволу наймача [PERSON] її невістка [PERSON] та онук [PERSON] були зареєстровані в квартирі. 23.10.1990 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] та [PERSON] продовжували користуватись квартирою, але між [PERSON] та [PERSON] почали виникати конфлікти на грунті особистих неприязних стосунків. Також зіпсувались взаємини із основним квартиронаймачем [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] 03.10.2008 року вони з дозволу наймача [PERSON] були зареєстровані в квартирі. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] та [PERSON] більше шести місяців в квартирі не мешкають. На час розгляду справи в спірній квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, мешкали лише [PERSON] та [PERSON] . Отже, через неможливість спільного проживання в квартирі з колишньою дружиною, [PERSON] переїхав на нове місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де був зареєстрований в період з 01.02.1991 року по 15.09.2006 року. За вказаною адресою за карткою батька в період з 28.09.2002 року по 15.09.2005 року також був зареєстрований його син [PERSON] . Протягом 16.09.2006 року - 02.10.2008 року заявники фактично проживали без реєстрації за згодою наймача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та з 03.10.2008 року після надання згоди останньою є зареєстрованими в цій квартирі. [INFO] з реєстрації в квартирі, як померлу, було знято [PERSON] ; 22.03.2023 року знято, як померлого, [PERSON] та [INFO] знято [PERSON] на підставі поданої нею заяви. Таким чином, станом на 15.01.2025 року в квартирі зареєстрованими залишаються лише заявники. Рішенням виконкому Дніпровської міської ради №18-1/4 від 01.04.2025 року КП «Жилсервіс-5» ДМР надано дозвіл на зміну умов найму та визначення основним квартиронаймачем квартири замість померлої [PERSON] сина [PERSON] . Факт проживання заявників в квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] . Суд враховує, що з огляду на наміри заявників скористатись своїм правом на приватизацію житла, а також з огляду на перелік необхідних для цього документів, визначений п.18 зазначеного вище Положення, факт проживання заявників без реєстрації за певною адресою, має для останніх юридичне значення. Також суд враховує, що досліджені письмові докази та покази допитаного свідка, обставини, встановлені рішення суду у цивільній справі №203/5025/15-ц, не протирічать один одному та підтверджують факт проживання заявників в період з 16.09.2006 року по 02.10.2008 року без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення заяви про встановлення зазначеного вище факту проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved