Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулось з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості в сумі 183986,83 грн.. Позовна\~заява мотивована\~тим,\~що позивач\~набув право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитними договорами, виникла заборгованість в загальній сумі 183986,83 грн.. Представник ТОВ «Коллект Центр», в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справи без його участі. Додатково надсилав відповідь на відзив. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Також, подали відзив, у якому проти позову заперечували. Не заперечивши факту укладення кредитних договорів та не надавши доказів на спростування твердження про отримання кредитних коштів, зазначив, що позивачем не подано належних доказів факту отримання кредитних коштів, передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік в Україні». Оскільки умовами договорів передбачено надання кредиту на 30, 30, 30 та 27 днів, вважає, що нарахування процентів можливе лише в межах цієї суми. Оскільки кредити є споживчими, нарахування процентів є ще й несправедливим, оскільки створює істотний дисбаланс між договірними правами та обов`язками сторін. Відповідач стверджує, що не отримував повідомлення про перехід прав та обов`язків до нового кредитора. Заявив про необхідність зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.09.2021 р. між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису кредитний договір №2283715 в сумі 10000 грн. строком на 30 днів за умови виконання позичальником графіку платежів. 26.08.2021 р. між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису кредитний договір №3034901 в сумі 5500 грн. строком на 27 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, також підписано паспорт споживчого кредиту. 26.08.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису кредитний договір №102809415 в сумі 10000 грн. строком на 30 днів за умови виконання позичальником графіку платежів. 04.09.2021 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису кредитний договір №3410239 в сумі 8000 грн. строком на 30 днів за умови виконання позичальником графіку платежів. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Факт укладення цих договорів відповідач не заперечив. Посилання відповідача на недоведеність фактичного отримання кредитних коштів належними доказами спростовується листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.09.2025 р. із доданою довідкою про рух коштів по рахунку за відповідний період, з якої вбачається факт надходження відповідних кредитних коштів відповідачу на банківську карту № [NUMBER] -XXXX-6608, а також листами відповідями АТ «Універсал Банк» від 17.09.2025 р. із доданими відомостями про рух коштів на рахунках, а також АТ «Таскомбанк» від 19.09.2025 р. із довідкою про рух коштів по рахунку, з яких вбачається фактичне надходження на відповідні рахунки та їх використання відповідачем переважно для оплати організаторам азартних ігор. Таким чином, первісні кредитори виконали свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Також позивачем надано розрахунки заборгованості, які узгоджується з умовами договорів кредиту і є достатніми та допустимими доказами розміру заборгованості відповідача за цим договорами. Посилання відповідача на безпідставне нарахування процентів за період, що перевищує строк кредитування не заслуговує на увагу виходячи зі змісту укладених договорів. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2018 р. у справі №910/10156/17, термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Так, в умовах договорів від 26.08.2021 р. та 04.09.2021 р., укладених з ТзОВ «Мілоан» (п. п. 2.2.2., 2.2.3.) зазначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється кредитодавцем з дня наступного за днем надання кредиту і на дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій). Відповідно до п. 4.2., у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець починаючи з наступного дня від за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків, має право нараховувати проценти за стандартною базовою ставкою, передбаченою в п. 1.6. договору (5%) в якості процентів, передбачених ст. 625 ЦК України. Відповідно до пп. «б» п. 2.3.2 договорів, домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини є продовження користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування. Після настання такої обставини, умови кредитного договору, зокрема, строк кредитування, дата повернення кредиту та сплата винагород змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості розміщується в особовому кабінеті позичальника та не потребує будь-якого іншого оформлення. Подібні положення щодо пролонгації строку кредитування та сплати процентів за додатковий період користування коштами містяться й в інших договорах, зокрема, в п. п. 2.4.2 2.4.4, 2.5, 3.1, 3.2 договору від 26.08.2021 р., укладеного з ТзОВ «Маніфою»; п. п. 1.7 1.9, 1.12 договору від 09.09.2021 р., укладеного із ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». З розрахунків вбачається нарахування процентів за строк кредитування з урахуванням автоматичних пролонгацій. Суд не вбачає в умовах договорів несправедливих умов щодо нарахування процентів, які б призводили до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків позичальника. Розмір процентної ставки за користування кредитом у пролонгований період по договорах з ТзОВ «Мілоан» не змінився взагалі, а по договору з ТзОВ «Маніфою» змінився в сторону зменшення. Договори містять умови щодо внесення змін, якими відповідач не скористався. Суд враховує і період користування кредитними коштами, який значно перевищує погоджений сторонами базовий (без врахування пролонгацій) строк кредитування та позовні вимоги, які заявлені лише на частину сум нарахувань, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Доказів погашення відповідачем суми заборгованості суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України). 29.12.2021 р. було укладено договір №29/12-2021 відповідно до якого ТОВ "МАНІФОЮ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договором №3034901. 10.01.2023 р. було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №3034901. 17.12.2021 р. було укладено договір №17/12-2021-62 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором №102809415. 10.01.2023 р. було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №102809415. 15.12.2021 р. було укладено договір №15/12-2021-22 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором №3410239. 10.01.2023 р. було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором №3410239. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Посилання відповідача на неотримання ним повідомлення про заміну кредитора, не впливає на суть відносин сторін. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідач не надав доказів виконання своїх зобов`язань на користь первісних кредиторів. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до кредитного договору №2283715 від 09.09.2021 р., згідно із наданим позивачем розрахунком боргу, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23895,33 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн., заборгованість за відсотками 13470,00 грн., інфляційні збитки - 353,83 грн., нараховані 3% річних - 71,50 грн.. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3034901 від 26.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19871,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 14371,50 грн.. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №102809415 від 26.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 81500,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 69600,00 грн., заборгованість за комісіями - 1900,00 грн.. Загальний розмір заборгованості за договором №3410239 від 04.09.2021 р., що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості, становить 67920,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 58400,00 грн., заборгованість за комісіями - 1520,00 грн.. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58720,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 49200,00 грн., заборгованість за комісіями - 1520,00 грн.. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунків заборгованості, становить 183986,83 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 33500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 146641,50 грн., заборгованість за комісіями - 3420,00 грн., інфляційні збитки - 353,83 грн., нараховані 3% річних - 71,50 грн.. Відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, позов слід задовольнити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: заявку на надання юридичної допомоги, витяг з акту про надання юридичної допомоги. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідачем заявлено про зменшення витрат на правничу допомогу. На думку суду, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. є не співмірними зі складністю справи, яка розглядалась у порядку спрощеного провадження і хоча стосувалась вимог, які ґрунтуються на чотирьох договорах, два з цих договорів є тотожними за змістом, що впливає на обсяг та складність виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тому витрати на правничу допомогу слід зменшити до 15000,00 грн.. Згідно із ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved