Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (далі ТОВ «Він Фінанс») подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 12.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»( далі по тексту ТОВ «Дінеро») укладено договір кредитної лінії №L7899155 з [PERSON] . В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Дінеро» присвоєно номер №L7899155, паралельно з номером договору №AG6811186, який зазначено в документах (на сайті) кредитора. Договір укладено в електронній формі. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, натомість позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості становив 19 565,31 грн, з них: тіло кредиту становить 8 800 гривень, заборгованість за відсотками 3 432 грн, заборгованість за штрафами 2 933,31 грн та заборгованість за комісією 4 400 грн. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №L7899155, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно Відповідача. Станом на дату укладення договору №01072019 від 01.07.2019, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором становить 19 565,31 грн. Зазначає, що 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом №55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу №1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. Відтак просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28 976,10 грн, яка складається з суми заборгованості 19 565,31 грн., інфляційні втрати - 7 651, 52 грн., 3% річних 1 759,27 грн. та витрати на правничу допомогу . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.05.2025 матеріали справи передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Львівської області. Ухвалою судді від 20.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався. 10 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Романенко М.Е. надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.09.2025 відкладено розгляд справи, клопотання представника позивача Романенко М.Е. про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» (код ЄДР 09806443, м Київ,01032, вул. С.Петлюри, 30, засоби зв`язку info@tascombank.com.ua) інформацію чи є номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за рахунком що належить [PERSON] . (РНОКПП [NUMBER] )- інформацію перерахування у загальній сумі 8800 грн. на рахунок що належить гр. [PERSON] . (РНОКПП [NUMBER] ) через транзакцію: 12.04.2019 - 8800 грн. На адресу суду 10.10.2025 від начальника управління методологічного супроводження та подальшого контролю банківських операцій АТ «Таксомбанк» [PERSON] надійшов лист №6232/47.7-БТ від 13.10.2025, відповідно до якого, станом на 25.09.2025 у АТ «Таскомбанк» відсутня інформація про [PERSON] ( [NUMBER] ) рахунки на ім`я [PERSON] ( [NUMBER] ) не відкривались, номер телефону [NUMBER] клієнтам банку не належить. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 12.04.2019 між ТОВ «Дінеро» укладено договір кредитної лінії №L7899155 з [PERSON] , строком на 30 днів. Відповідно до умов договору кредитної лінії, ліміт кредитної лінії становить 8800 грн, сума кредиту 8 800 грн, відсоткова ставка в день 1,30%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 132 грн. Потенційний ліміт кредитної лінії становить 20000 грн, надана сума кредиту 8 800, загальна вартість кредиту 12 232 грн, реальна річна відсоткова ставка 468%, дата повного погашення 12.05.2019, штраф 50%. Відповідно до виписки з рахунку станом на 30.10.2019 заборгованість [PERSON] становить 19 565,31 грн, з них: тіло кредиту становить 8 800 гривень, заборгованість за відсотками 3 432 грн, заборгованість за штрафами 2 933,31 грн та заборгованість за комісією 4 400 грн(а.с.11-12). Відповідно до договору відступлення права вимоги №01072019 від 01.07.2019 укладеного між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників(а.с.16-21). Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників від 01.07.2019 за договором відступлення права вимоги №01072019 від 01.07.2019, ТОВ «ФК «Дінеро» передав, а фактор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняв реєстр прав вимоги кількістю 4077 шт ., та права вимоги боргу від позичальників.(а.с.22 на звороті). Згідно з Реєстром боржників від 30.10.2025 до договору відступлення прав вимоги №01072019 від 01.07.2019, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набула права грошової вимоги до [PERSON] на підставі кредитного договору №L7899155 від 12.04.2019 в сумі 19 565,31 грн, з них: тіло кредиту становить 8 800 гривень, заборгованість за відсотками 3 432 грн, заборгованість за штрафами 2 933,31 грн та заборгованість за комісією 4 400 грн.(а.с.14-15). Згідно з наказом №55-к від 25.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Довіра та Гарантія» перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс»(а.с.40-41). Норми права, які застосував суд У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору та оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. За умовами договору №L7899155 від 12.04.2019 ТОВ «Дінеро» відкрило позичальнику [PERSON] ліміт кредитної лінії на суму 8800 грн, відсоткова ставка в день 1,30%, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 132 грн. Потенційний ліміт кредитної лінії становить 20 000 грн, надана сума кредиту 8 800 грн., загальна вартість кредиту 12 232 грн, реальна річна відсоткова ставка 468%, дата повного погашення 12.05.2019, штраф 50%. Як вбачається з матеріалів справи, на копії договору кредитної лінії №L7899155 відсутній електронний цифровий підпис відповідачки, який б підтверджував факт укладення даного договору. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог представником позивача [PERSON] заявлено клопотання про витребування у АТ «Таскомбанк» інформації перерахування у загальній сумі 8 800 грн. на рахунок що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) через транзакцію: 12.04.2019 - 8800 грн. Відповідно до листа №6232/47.7-БТ від 13.10.2025 від представника АТ «Таскомбанк» рахунки на ім`я [PERSON] ( [NUMBER] ) не відкривались, таким чином позивачем не підтверджено факт отримання грошових коштів у сумі 8 800 грн. відповідачкою. Позивачем не надано жодних доказів того, що первісним кредитором було перераховано кошти на рахунок відповідачки, відтак, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 19 565,31 грн. не підлягають задоволенню. Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed