Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з відповідним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1784206 від 22 вересня 2024 року в розмірі 23353,40 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 4900,00 грн., заборгованості по відсотках - 9310,00 грн.; пеня - 9143,40 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 22 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1784206, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 4900,00 грн., строком на 360 днів, процентна ставка - 1%, у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://selfiecredit.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Р719, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Факт перерахування коштів підтверджується довідкою № 20250404-2767 від 04 квітня 2025 року, наданою ТОВ "ПЕЙТЕК". Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача станом на 01 жовтня 2025 року становить 23353,40 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 4900,00 грн., заборгованості по відсотках - 9310,00 грн.; пеня - 9143,40 грн. 31 березня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-06/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 31 березня 2025 року № 01.02-06/25, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1784206. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Рух справи Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено Шролик І. С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 06 листопада 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині поданої позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 06 листопада 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Свеа Фінанс» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1784206, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 4900,00 грн., строком на 360 днів, процентна ставка - 1%, у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://selfiecredit.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Р719, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Факт перерахування коштів підтверджується довідкою № 20250404-2767 від 04 квітня 2025 року, наданою ТОВ "ПЕЙТЕК". Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача станом на 01 жовтня 2025 року становить 23353,40 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 4900,00 грн., заборгованості по відсотках - 9310,00 грн.; пеня - 9143,40 грн. 31 березня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-06/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 31 березня 2025 року № 01.02-06/25, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1784206. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4900,00 грн.; сума заборгованості за відсотками у розмірі 9310,00 грн., підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Свеа Фінанс» як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Разом з тим, щодо позовних вимог у частині суми заборгованості за пенею у розмірі 9143,40 грн. суд зазначає про таке. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги у частині стягнення пені задоволенню не підлягають. Підсумовуючи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог за договором про надання споживчого кредиту № 1784206 від 22 вересня 2024 року в розмірі 14210,00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту - 4900,00 грн., заборгованості по відсотках - 9310,00 грн.; та підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс». Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 236 від 22 вересня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі 1473,97 грн.

Outcome: partial