Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

І. Виклад позиції позивачів та заперечень відповідача. 1. 31.03.2025 року [PERSON] (далі позивачка 1), яка діє від свого імені та, як законний представник, від імені [PERSON] , неповнолітньої, [INFO] (далі позивачка 2), звернулася до суду з позовом до Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області (далі відповідач), в якому просить визнати за кожною з позивачок право приватної власності по праву приватизації в порядку спадкування по 1/2 частці в праві власності на квартиру під [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від фактичних шлюбних відносин у [PERSON] та [PERSON] є спільна донька [PERSON] , [INFO] . 12.08.2024 року [PERSON] звернувся до Органу приватизації Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою, якою просив оформити передачу йому в приватну власність квартиру під [ADDRESS] , яку він займає на умовах найму. [INFO] [PERSON] помер і не встиг приватизувати вищевказану квартиру. 29.10.2024 року, з метою оформлення спадщини, заявниця від свого імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини. На усне звернення [PERSON] до відповідача щодо прийняття рішення органом приватизації про передачу [PERSON] квартири, отримала відповідь, що такого рішення орган приватизації Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області не приймав та їй було рекомендовано звернутися до суду. 16.03.2025 року Біляївська державна нотаріальна контора Одеської області відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та надала позивачці 1 роз`яснення щодо необхідності звернення до суду. У зв`язку з вищевикладеним позивачка від свого імені та в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. 3. Представник відповідача відзив на позов до суду не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. В прохальній частині позовної заяви позивачка виклала клопотання про витребування доказів. (зворотній а.с. 4) 5. 30.07.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки та представника позивачки, але за участю представника позивачів. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. (а.с. 101) 6. Представник позивачів у судове засідання не з`явився, але надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 108) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 року, цивільну справу № 496/1875/25, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 73) 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.04.2025 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання та задоволено клопотання про витребування доказів. Окрім того відповідачу був визначений строк для надання відзиву на позовну заяву. (а.с. 74-75) 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.07.2025 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 105) 10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 11. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке представник отримав 16.05.2025 року (а.с. 81) та направлення електронного листа, який був доставлений в електронний кабінет 31.07.2025 року (зворотній а.с. 106), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а сторона позивачів не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 12. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 13. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а/з № 1. (а.с. 12) 16. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00008838119 від 15.03.2011 року, відомості про батька в актовий запис про народження № 1 від 05.01.2011 року [PERSON] внесено відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. (а.с. 10-11) 17. 04.07.2011 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після шлюбу [PERSON] ) виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області зареєстровано шлюб, а/з № 29. (а.с. 9) 18. Відповідно до копії корінця кур`єрсько-поштового сервісу ФОП [PERSON] , 12.08.2024 року [PERSON] направив Дачненській сільській раді Одеського району Одеської області, кур`єром, з описом вкладення заяву про приватизацію квартири з додатками до неї. (а.с. 14) 19. З копії опису вкладення у цінний лист та долучених до нього додатків вбачається, що лист складався з заяви [PERSON] до органу приватизації Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області про передачу у власність квартири до якої було долучено: копію паспорта [PERSON] , копію довідки про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номера; довідку Державного сільськогосподарського науково-виробничого підприємства «Експериментальна база «Дачна» № 76 від 10.04.2006 року; довідку виконкому Дачненської сільської ради № 234 від 03.02.2006 року про перебування житлового будинку на балансі Дачненської сільської ради; довідку виконкому Дачненської сільської ради № 192 від 02.02.2006 року про реєстрацію місця проживання заявника; довідку виконкому Дачненської сільської ради № 193 від 02.02.206 року про місце проживання заявника; копію технічного паспорта на квартиру під [ADDRESS] . (а.с. 15-16, 17-30) 20. З копії заяви вбачається, що [PERSON] звернувся на ім`я керівника органу приватизації Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області з проханням оформити передачу в приватну власність квартиру під [ADDRESS] , яку він займає на умовах найму. (а.с. 17-18) 21. Відповідно до копії довідки № 76, виданої 10.04.2006 року Державним сільськогосподарським науково-виробничим підприємством «Експериментальна база «Дача», квартиру [ADDRESS] , отримали батьки [PERSON] від насінницького господарства «Дачна» в 1980 році на підставі рішення трудового комітету (протокол № 10 від 20.07.1980 року). (а.с. 23) 22. З копії довідки № 234, виданої 03.02.2006 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, вбачається, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Дачненської сільської ради. (а.с. 24) 23. З копії довідки № 192, виданої 02.02.2006 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі під [ADDRESS] . Склад сім`ї: проживає сам. (а.с. 25) 24. З копії довідки № 193, виданої 02.02.2006 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] прописаний в квартирі під [ADDRESS] з 1986 року, проживає з 1969 року. (а.с. 26) 25. 10.08.2024 року, на замовлення [PERSON] , ПП [PERSON] , виготовлений Технічний паспорт на квартиру під [ADDRESS] . (а.с. 27-30) 26. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.09.2024 року Даченською сільською радою Одеського району Одеської області, а/з № 179. (а.с. 56) 27. З копій довідок №№ 1004, 1005 виданих 23.09.2024 року Дачненською сільською радою Одеського району Одеської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , крім [PERSON] ніхто не зареєстрований. (а.с. 58, 59) 28. З копії спадкової справи № 669/2024, вбачається, що вона заведена Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна померлого [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] . 29. На випадок своєї смерті [PERSON] розпоряджень не залишав, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78930691 від 29.10.2024 року. (а.с. 95) 30. 14.03.2025 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області [PERSON] та [PERSON] надано роз`яснення щодо необхідності звернення до суду з питання підтвердження права власності спадкодавця, [PERSON] , на квартиру під [ADDRESS] , або з питання визнання права власності за собою, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. (а.с. 100) V. Оцінка Суду. 31. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 32. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). 33. З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності позивачів у порядку спадкування за законом на об`єкт нерухомого майна, приватизація якого була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. 34. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 35. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). 36. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 37. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). 38. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. 39. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. 40. З матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, що складалася із квартири під [ADDRESS] , який стоїть на балансі Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області. 41. Відомостей про наявність заповіту, посвідченого від імені [PERSON] , з матеріалів справи не встановлено. 42. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 43. Як встановлено з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є, відповідно, дружиною та донькою [PERSON] . 44. До матеріалів справи долучено копію спадкової справи, згідно з якою [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] у рівних частинах. 45. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що [PERSON] за життя розпочав процедуру приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , то до спадкоємців також перейшло право на визнання за ними права власності на таку квартиру. 46. Згідно зі ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. 47. Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19.06.1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» 48. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. 49. Частиною 4 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. 50. За змістом ст.ст. 3, 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. 51. Долучена до матеріалів справи копія заяви [PERSON] про передачу у приватну власність квартири датована 12.08.2024 року. 52. Відповідно до п.п. 18-22 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56 (далі - Положення від 15.09.1992 року № 56), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію. При наявності у наймача або членів його сім`ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (додатки 4, 5). У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені, і на них розраховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». 53. Відомості про займані наймачем приміщення та їх площу наводяться згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються у державному підприємстві по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку, підприємство по обслуговуванню житла відновлює їх через бюро технічної інвентаризації. Уточнення необхідних для приватизації квартир (будинків) даних шляхом обстеження можуть здійснювати підприємства, на які покладено обов`язки оформлення документів по приватизації державного житлового фонду. 54. Пунктом 23 Положення від 15.09.1992 року № 56 встановлено, що оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються. 55. Також Положенням від 15.09.1992 року № 56 встановлено, що зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформляє розрахунки (додатки 6, 7) та видає розпорядження (додаток 8). При створенні підприємства по оформленню документів ця робота виконується вказаним підприємством (крім оформлення розпорядження). 56. На підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру (додаток 9), а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло (додаток 10) та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі (додаток 11). 57. Питання про користування прибудинковими територіями та реєстрацію земельних ділянок вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства України. 58. Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. 59. Свідоцтво на право власності на квартиру (будинок) підлягає обов`язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації (п.п. 24-28 Положення від 15.09.1992 року № 56). 60. Також Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. 61. У п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. 62. Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. 63. Долучена до матеріалів справи копія заяви [PERSON] від 12.08.2024 року про передачу у приватну власність квартири не містить відомостей про її реєстрацію в уповноваженому органі приватизації Дачненської сільської ради, як і корінець про її відправку не мість відмітки про її отримання отримувачем. Також до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів звернення [PERSON] до органу приватизації стосовно надання інформації про розгляд його заяви, результатів її розгляду, прийнятого рішення, тощо у період з 12.08.2024 року по день смерті [INFO] . З клопотанням про витребування доказів (інформації) від органу реєстрації позивачі не зверталися, відповідним правом не скористалися. 64. Отримання [PERSON] довідки про склад сім`ї, а також виготовлення технічного паспорту (на замовлення [PERSON] ) на об`єкт нерухомого майна не може беззаперечно свідчить про звернення із належно оформленою заявою до органу приватизації та ініціювання процедури приватизації. 65. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. 66. Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. 67. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. 68. Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11.12.2013 року у справі № 6-121цс13. 69. Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою. 70. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації, а не права власності. 71. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. 72. У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 73. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ЦПК України така функціональність суду має імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах. 74. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. Подібний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20). 75. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). 76. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. 77. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22). 78. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). 79. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (див. постанову Верховного Суду від 02.06.2022 року у справі № 602/1455/20). 80. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що: «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його п 81. Із положень ст. 5 ЦПК України слідує, що застосований судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності та законності. 82. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та на власний розсуд. 83. Підставами набуття права власності є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником. За своєю правовою природою набуття права власності це певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певний об`єкт. 84. Закон встановлює способи захисту права власності, одним із яких є визнання права власності у судовому порядку. 85. Застосування такого способу захисту не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. 86. Отже, передумовами та матеріальними підставами для визнання права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. 87. Як уже зазначалося раніше, громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень державного житлового фонду, зокрема квартир, які знаходяться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. 88. Приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир, загальна площа яких відповідає передбаченій законом площі, та в межах номінальної вартості житлових чеків. 89. Організація проведення приватизації та оформлення права власності покладається на відповідні органи приватизації, створені, в тому числі державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні чи оперативному управлінні яких знаходяться квартири. 90. Передача квартир у власність громадян здійснюється за рішеннями органів приватизації, що приймаються на підставі письмових заяв про приватизацію квартири та доданих до них документів, і оформляється свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Громадяни набувають право власності на приватизовану квартиру з моменту реєстрації цього права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 91. Із системного аналізу норм ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів. 92. Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 761/28893/16ц. 93. За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 94. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). 95. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). 96. Долучені до матеріалів справи документи не містять беззаперечних відомостей про звернення спадкодавця до органу приватизації із відповідною належно оформленою заявою про безоплатну передачу майна у власність у порядку приватизації. Також з матеріалів справи неможливо встановити порушення органом приватизації процедури такої приватизації, не прийняття відповідного рішення чи прийняття незаконного рішення за наслідками розгляду відповідної заяви. 97. З огляду на викладене звернення до суду з позовом про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна з посиланням на те, що [PERSON] не завершив за життя процедуру приватизації, є передчасним, оскільки належним способом захисту в такому випадку є звернення із позовом саме про визнання права на завершення процедури приватизації, а не визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування. 98. Елементом складу\~спадщини є\~право на\~завершення приватизації,\~розпочатої за\~життя спадкодавцем. А тому належним способом захисту прав спадкоємців є звернення до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації в порядку спадкування, проте не визнання права власності, як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 р, а також висловлюється в юридичній літературі. Право власності на житло у спадкодавця за життя не виникло, а тому вимога про визнання права власності за спадкоємцем є неналежним способом захисту в цьому разі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 26.07.2024 року (судова справа № 201/11316/21, провадження № 61-4123св24) 99. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , діючої від свого імені та від імені [PERSON] до Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності на нерухоме майно задоволенню не підлягає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 100. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, враховує, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 101. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed