Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.09.2009 року виконкомом Прелесненської сільської ради Слов`янського району Донецької області, актовий запис 2. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позові прохала суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 26.09.2009 року виконкомом Прелесненської сільської ради Слов`янського району Донецької області, актовий запис 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Позивачка вказує, що з березня 2024 року сторони не мешкають разом, сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивача на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у ході судового розгляду скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України та прохала після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Оскільки, позивачкою не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідача, то суд не вирішує дане питання. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved