Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

В квітні 2025 року Моторно ( транспортне ) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило суд: -стягнути з [PERSON] на його (МТСБУ) користь 48 321, 51 грн. в рахунок сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, 1 580, 00 грн. - витрати послуг експерта, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 червня 2023 року о 23 год. 00 хв. на вул.Комбінатній, 21 в м. Києві, з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем "Audi Q5?, державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода з припаркованим автомобілем "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , належним [PERSON] . Внаслідок ДТП вищезазначені автомобілі були пошкоджені та заподіяно матеріальної шкоди. Цивільно-правової відповідальність автомобілем "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , належного [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "ПЗУ Україна". На час виникнення дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність, а тому, за заявою [PERSON] , МТСБУ була виплачена сума страхового відшкодування за завдану відповідачем останньому шкоду при вчиненні ДТП у розмірі - 48 321, 51 грн. та 1 580, 00 грн. - витрати по оплаті послуг аваркома (експерта). 06 червня 2025 року через загальну канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представником відповідача зазначено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року провадження у справі №755/8269/23 було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, що не є підтвердження вини [PERSON] . На думку відповідача відсутні докази його вини у заподіянні шкоди та відсутнє рішення суду про відповідальність [PERSON] також вважає, що позовні вимоги є передчасними, оскільки не було досудового врегулювання. Крім того, відповідачем було звернуто увагу суду, щодо спливу строку позовної давності. 13 червня 2025 року через систему Електронний суд від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, у якій, представником позивача зазначено, що досудове врегулювання це право, а не обов`язок особи. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, не є реабілітуючою обставиною - тому це не спростовує факту наявності вини особи в ДТП і не звільняє її від зобов`язання відшкодувати шкоду. [PERSON] , як водій транспортного засобу, який спричинив ДТП та, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність повинен нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП. В судовому засідання представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Суд, заслухав пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно положень ч.1 ст.22 Закону України ?Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.п.22.1. ст.22 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів "). Відповідно до п.38.2.1. ст. 38 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", страховик (МТСБУ) після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України). Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов?язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов?язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Відповідно до п.п.а) п.41.1. ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що автомобіль марки "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] 10 червня 2023 року о 23 годині 00 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем марки "Audi Q5?, державний номерний знак [NUMBER] , на вул. Комбінатній, 21 в м. Києві, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Крім того, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, що призвело до наїзду на переш коду (паркан приватного будинку), з подальшим наїздом на припарковані транспортні засоби "Мерседес?, державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , від якого його відкинуло на транспортний засіб "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , належним [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, що призвело до матеріальних збитків. В результаті даної ДТП [PERSON] порушив п.п.2.5, 12.1 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження вищезазначених транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.2 ст.130 та ст.124 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрито (а.с.16-17). Під час розгляду справи, судом встановлено, що [PERSON] допустив порушення вимог п.2.5. та 12.1Правил дорожнього руху України. Постанова суду набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 ?Совтрансавто - Холдинг? проти України?, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 ?Брумареску проти Румунії? встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно Полісу №ЕР.214853964 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в період з 30 травня 2023 року по 29 травня 2024 року включно, в ПрАТ ?СК ?ПЗУ України? було застраховано транспортний засіб "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] . Судом встановлено, що на день вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на транспортний засіб "Audi Q5?, державний номерний знак [NUMBER] . Як вбачається із матеріалів справи, 28 червня 2023 року [PERSON] (власник автомобіля "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] ) звернувся до МТСБУ з повідомленням про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду (а.с.19-21). 07 липня 2023 року [PERSON] подав заяву про виплату оціненої шкоди завданої внаслідок ДТП, що сталася 10 червня 2023 року о 22 год. 50 хв. по вул. Комбінатній, 21 в м. Києві, за участі транспортного засобу "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , належного [PERSON] та транспортного засобу "Audi Q5?, державний номерний знак [NUMBER] (а.с18). Із звіту №2924 від 20 липня 2023 року про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ "Nissan Micra", державний номерний знак [NUMBER] , станом на 10 червня 2023 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ: 51 6283 98 грн. (а.с.22-41). Згідно довідки МТСБУ №1 від 03 вересня 2023 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, вбачається, що до сплати [PERSON] , підлягає сума у розмірі 48 321, 51 грн., про що позивачем (МТСБУ) було видано наказ №3/15093 (номер справи 93919) (а.с.45, 46). На підставі платіжної інструкції №975243 від 04 вересня 2023 року, МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування по справі №93919, згідно наказу №3/15093 від 04 вересня 2023 року у розмірі 48 321, 51 грн. (а.с.47). Право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов?язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов?язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов?язання шляхом виконання обов?язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов?язанні третьою особою (пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17). Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена водієм або власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №200/13392/13-ц (провадження №61-41615св18). Твердження представника відповідача в тім, що вина [PERSON] у вчиненні вищезазначеної ДТП не була належним чином доведена, а закриття провадження справи не свідчить про визнання [PERSON] винним, судом не приймаються до уваги, з наступних підстав. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі №465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі №910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі №927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі №641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі №910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі №686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №641/2795/16-ц зазначено, що "не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо". Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанови Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі №686/4557/18, від 14 вересня 2022 року в справі №441/756/18). Водночас у своїй ухвалі від 19 червня 2019 року у справі №927/120/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив також, що постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності може бути належним доказом вини відповідної особи у вчиненні адміністративного правопорушення виключно лише у разі, якщо в такій постанові чітко встановлено та визнано доведеним як факт скоєння адміністративного правопорушення, так і чітко встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме конкретною, зазначеною в цій постанові особою. Як вбачається із постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року, судом, під час розгляду справи, встановлено, що [PERSON] допустив порушення вимог п.2.5. та 12.1Правил дорожнього руху України. Непритягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Системний аналіз норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п.7 ч.1 ст.247КУпАП, можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, відсутня можливість закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення саме за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП). Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи дорожньо-транспортної пригоди мала місце 10 червня 2023 року. 10 червня 2023 року були складені протоколи про адміністративні правопорушення серії ААД №441880 та серії ААД №241460, відносно [PERSON] , в межах строків, передбачених ст.ст. 38, 254 КУпАП. Відповідно до п.40.3. ст.40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат за складання звіту про визначення вартості матеріального збитку №2924 від 20 липня 2023 року в сумі 1 58, 00 грн., то вони не підлягають задоволенню, так як, зазначені витрати не є страховим відшкодуванням чи регламентною виплатою, а також, не входить до регресних вимог в розумінні положень ст.ст. 38, 41 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, прийшов до висновку про доведеність позивачем позовних вимог, а тому, з відповідача [PERSON] на користь МТСБУпідлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 48 321, 51 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. На підставі ст.ст.22, 38, 40, 41 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", ст.1191 Цивільного Кодексу України та

Outcome: partial