Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 22125,00 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26 квітня 2021р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3405291. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 23.07.2021 року укладено Договір факторингу № 74-МЛ, у відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №74-МЛ від 27.10.2021, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22125 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16125 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1000 грн - сума заборгованості за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитним договором № 3405291 від 26.04.2021 року в розмірі 22125 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16125 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1000 грн - сума заборгованості за комісією. Ухвалою судді від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідачка в\~судове засідання\~не з`явилася,\~про причину\~неявки суд\~не повідомила,\~хоча належним\~чином була\~повідомлена про\~час та\~місце розгляду\~справи та не подала відзиву, тому, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 26 квітня 2021р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3405291. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту становить 5000 грн. Згідно з п.1.3, 1.4 Договору кредит надається строком на 15 днів з 26.04.2021 року. Відповідно до п.1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 1000 грн, яка нараховується за ставкою 20 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом становлять 1125 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 23.07.2021 року укладено Договір факторингу № 74-МЛ, у відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №74-МЛ від 27.10.2021, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22125 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16125 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1000 грн - сума заборгованості за комісією. Відповідачка не виконала свого зобов`язання, не здійсни жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Отже, з урахуванням викладеного, необхідно дійти висновку, що за умовами договору про споживчий кредит № 3405291 від 26.04.2021 року, укладеного з відповідачкою, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просило стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до умов договору про споживчий кредит № 3405291 від 26.04.2021 року, сума позики становила 5000 грн., процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування 1,5 % за день. Комісія в сумі 1000. Строк кредитування 15 днів. Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором становить 1125,00 грн. (5000*1,5%*15), в іншій частині, заборгованість за процентами стягненню з відповідача не підлягає. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що в частині визначення розміру заборгованості за договором про споживчий кредит № 3405291 від 26.04.2021 року, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість в сумі з 7125,0грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1125,00 грн - проценти за користування кредитом, 1000 грн комісія за надання кредиту. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за договором, проте нарахування процентів продовжувалося поза межами дії договорів, суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 3405291 від 26.04.2021 року, в сумі 7125,0грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 1125,00 грн - проценти за користування кредитом, 1000 грн комісія за надання кредиту. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено судом, між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 06.05.2025 року. Відповідно до акту наданих послуг (правової (правничої) допомоги) №1036 від 23.06.2025 року загальна вартість послуг, наданих позивачу становить 7000,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, незначну складність справи, предмет спору, значення справи для позивача, кількість часу, витраченого представником позивача для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, виходячи із засад розумності розміру витрат на правничу допомогу та пропорційності позовних вимогам, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з огляду на те що спір виник в наслідок дій відповідачки, суд вважає за необхідне стягнути повну суду судового збору у розмірі 2422,40 грн. з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: partial