Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

01 жовтня 2025 року представник ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до Захарівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 23 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 8975519, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 2000 грн зі строком повернення, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 16 вересня 2025 року укладено Договір факторингу №16/09/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог № 18/09/25-01 до договору факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 8074 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729 грн - сума заборгованості за відсотками; 345 грн - сума заборгованості за комісією, 4000 грн - сума заборгованості за неустойкою. Оскільки, [PERSON] свої зобов`язання за договором про надання коштів у кредит № 8975519 від 23 квітня 2025 року не виконав, тому з урахуванням викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8074 гривень. Ухвалою суду\~від 06\~жовтня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~частини 5\~статті 279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін та\~вирішено питання\~про витребування\~доказів(а.с. 47-48). 29 жовтня 2025 року від АТ «Ощадбанк» на адресу суду надійшли витребувані докази (а.с. 60-62). У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялася належним чином (а.с. 53). Водночас звернулась до суду із завою, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 55). Відповідач у судове засідання не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернута суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 59). Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З довідки Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 02-20/1155 від 03 жовтня 2025 року, отриманої за запитом суду, слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46). Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Ураховуючи зазначене, а також те, що повістка про виклик у судове засідання судом направлялася належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідача, а конверт повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 23 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8975519 (а.с 13-20). За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти в сумі 2000 грн на погоджений строк 360 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю проценти від суми кредиту, комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Відповідно до пункту 2.2.4 Договору період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Згідно пункту 2.2.8 Договору комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345 грн). Процентна ставка/день (фіксована) складає 0,95%, орієнтовна загальна вартість кредиту 9185 грн, неустойка, грн/день становить 100 грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 374343, який був надісланий на електронну пошту відповідача, про що свідчить розділ 11 кредитного договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» (а.с. 20). Вказане також підтверджується довідкою про ідентифікацію, згідно якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на електронну пошту відповідача був наданий одноразовий ідентифікатор 374343 (зв.а.с. 20). Факт перерахування 23 квітня 2025 року відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» коштів в сумі 2000 грн, згідно кредитного договору № 8975519 від 23 квітня 2025 року на платіжну картку № [NUMBER] , підтверджується: довідкою ТОВ «ФК Фінекспрес» вих. № КД-000045942 від 29 серпня 2025 року, платіжною інструкцією від 23 квітня 2025 року, листом АТ «Ощадбанк» від 20 жовтня 2025 року та випискою по банківському рахунку відповідача (зв.а.с. 21, а.с. 22, 60-62). Отож ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором № 8975519 від 23 квітня 2025 року виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 гривень. В свою чергу [PERSON] належним чином зобов`язання за вказаним вище договором не виконував, в результаті чого в нього утворилась заборгованість розмірі 8074 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 8975519 від 23 квітня 2025 року (зв.а.с.11 а.с. 12). 16 вересня 2025 року укладено Договір факторингу №16/09/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників (а.с. 23-30). Відповідно до Реєстру прав вимог № 18/09/25-01 до договору факторингу № 16/09/25 від 16 вересня 2025 року, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8975519 від 23 квітня 2025 року в сумі 8074 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729 грн - сума заборгованості за відсотками; 345 грн - сума заборгованості за комісією, 4000 грн - сума заборгованості за неустойкою (зв.а.с. 30 - а.с. 31). Відповідач свої зобов`язання за умовами договору позики не виконує. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кредит та відсотки за їх користування не повертаються. Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Сплата прострочених відсотків та пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк суму кредиту, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за кредитним договором № 8975519 від 23 квітня 2025 року в сумі 8074 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1729 грн - сума заборгованості за відсотками; 345 грн - сума заборгованості за комісією, 4000 грн - сума заборгованості за неустойкою. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8975519 від 23 квітня 2025 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 5, зв.а.с.11 а.с. 12). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із частиною 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції № 579935973.1 від 29 вересня 2025 року ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 гривень 40 копійок (зв.а.с. 5). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України та частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 гривень. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат правничої допомоги представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (зв.а.с. 32- а.с. 35), витяг з Акту №1-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, згідно якого вивчення адвокатом документів 500 грн, підготовка позовної заяви 4000 грн (зв.а.с. 35), копію платіжної інструкції про перерахування адвокату коштів за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року (зв.а.с. 37). Згідно з частинами 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 4500 грн обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, а отже такими, що підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved