Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 11 565,52 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 12.03.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11613 про стягнення із [PERSON] суми заборгованості на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за кредитним договором від 23.10.2019 № 665099499 в сумі 22 773,50 грн. 11.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. було відкрито виконавче № [NUMBER] на підставі вищевказаного виконавчого напису. 23.12.2024 року рішенням Жашківського районного суду Черкаської області в справі № 693/689/24 було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 11613 від 12.03.2021. Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. 17.02.2024 було винесено постанову про закінчення виконавчого. Після закінчення виконавчого провадження позивачем було надіслано заяву приватному виконавцю щодо надання розрахунків стягнутих з нього в межах виконавчого провадження № [NUMBER] сум грошових коштів. Як зазначається у відповіді з позивача було стягнуто : 13 222,06 грн., які було розподілено: 500,00 грн. - витрати виконавчого провадження; 1 156,54 грн. - основна винагорода приватного виконавця; 11 565,52 грн. - борг на користь стягувача. Таким чином, станом на день подання позову відповідачем безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 11 565,52 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28.03.2025 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію ухвали суду сторони отримали 03.04.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного документу. Будь-яких заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 у цивільній справі № 693/689/24, виконавчий напис №11613 від 12.03.2021 вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто на користь [PERSON] судовий збір. Згідно ч.4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 19.12.2019 по справі №520/11429/17, колегія суддів визначила, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Відтак, встановлені обставини рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 у межах цивільної справи № 693/689/24 є преюдиційними для розгляду даної цивільної справи. Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 17.02.2025 наданого у відповідь на заяву [PERSON] , в період з 11.08.2021 по 17.02.2025 на виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 11613 від 12.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» коштів в сумі 22 773,50 грн. В ході примусового виконання рішення приватним виконавцем були стягнуті кошти в загальній сумі 13 222,06 грн, які були розподілені та перераховані наступним чином: -500,00 грн - витрати виконавчого провадження; -1 156,54 грн - основна винагорода приватного виконавця; -11 565,52 грн - борг на користь стягувача. Відповідно до положень ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого ) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно ), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про : 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов : 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 ). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17). Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття ( збереження ) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом установлено, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 у цивільній справі № 693/689/24, виконавчий напис №11613 від 12.03.2021 вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, відтак кошти, стягнуті при примусовому виконанні виконавчого напису, який судом визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, 28.01.2020 у справі № 910/16664/18. Зважаючи на викладене, ураховуючи встановлене судом у розрізі спірних правовідносин, зважаючи на принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, закріплення адекватного захисту права або інтересу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 11 565,52 грн., у зв`язку із чим підлягає задоволенню позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved