Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до Сихівському районному суду м.Львова, до відповідача [PERSON] про стягнення коштів виплачених в якості аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь виплачені в якості аліментів кошти на утримання їхнього сина [PERSON] в період з грудня 2020 по березень 2024 у сумі 42672 грн та судові витрати. На обґрунтування\~позову зазначає,\~щосторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~Від спільного\~подружнього життя\~у них\~народився син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~10.09.2018\~року шлюб\~між сторонами\~було розірвано.Відповідно до\~рішення Сихівського\~районного суду\~м.Львова\~від 14.05.2020\~року вирішено\~стягувати з\~позивача на\~ користь\~ [PERSON] \~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~2000\~гривень щомісяця,\~починаючи з\~18.11.2019\~року і\~до його\~повноліття.Згідно Рішення\~Сихівського районного\~суду м.Львова\~від 08.05.2023\~року звільнено\~ [PERSON] \~ від\~сплати аліментів\~на утримання\~сина та\~від сплати\~заборгованості у\~виконавчому провадженні,\~яка виникла\~з червня\~2022\~року.\~Також,\~згідно рішенням\~суду у\~справі №464/4339/21\~від 30.06.2022\~року вирішено\~визначити місце\~проживання сина\~ [PERSON] 14.03.2011\~року з\~батьком дитини.\~Син фактично\~проживав з [PERSON] з грудня 2020 року і перебував на повному його утриманні. У період з грудня 2020 року і по березень 2024 року відповідачка безпідставно отримала від позивача аліменти у сумі 42672 грн, які добровільно відмовляється повернути, тому змушений звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 27 січня 2025 року цивільну справу № 464/559/25 (номер провадження 2/464/843/25) за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів виплачених в якості аліментів - передано до Яворівського районного суду Львівської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 01.05.2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Найди І.А., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. На обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту, що зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову. Навіть за умови застосування до аліментів кондикційних правовідносин (хоча таке застосування є неправильним), дана позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки: позивач не посилається на факт недобросовісності набувача та нічим його не обґрунтовує; аліменти, які сплачувались на виконання рішення суду, не можна вважати безпідставно набутим майном, оскільки на момент його виконання обставин, які б свідчили про їх безпідставність, не існувало. Із матеріалів справи слідує, що за виконавчим листом Сихівського районного суду м.Львова №456/6226/2019 від 13 серпня 2019 року утримано на користь [PERSON] 66672,00 грн аліментів на дитину. Водночас у справі відсутні дані про те, що здійснення вказаних платежів є результатом рахункової помилки чи недобросовісності набувача коштів. Оскільки відповідачка отримала аліменти за судовим рішенням за відсутності рахункової помилки та недобросовісності набувача, то ці кошти не можуть бути витребувані у неї. У даній справі, аліментні кошти витрачались на утримання дитини за відсутності будь-якої несумлінності з боку відповідачки, зворотного позивачем не доведено. За таких обставин, з огляду на природу спірних правовідносин, враховуючи, що спірна сума набута відповідачкою є аліментами, підстави для її повернення позивачу відсутні Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, відповідно до поданого відзиву, а відтак у задоволені позовних вимог просить відмовити, за безпідставністю. 28.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відповідно до абз.2 ч.1 ст.244 ЦПК України, та відклав його ухвалення та проголошення на 13:30 год 05.11.2025. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10.09.2018 року. Як стверджує позивач та не заперечує відповідач сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2022 року - визначено місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Справа №464/4339/21. Рішення набрало законної сили 28.03.2023. Рішенням Сихівського\~районного суду\~м.Львова\~від 08.05.2023\~року звільнено\~ [PERSON] ( [INFO] ,\~зареєстроване місце\~проживання:\~ [ADDRESS] )\~від сплати\~аліментів в\~користь [PERSON] ,\~на утримання\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] \~які стягуються\~на підставі\~рішенням Сихівського\~районного суду\~м.Львова\~від 14.05.2020\~у справі\~№464/6226/19\~та від\~сплати заборгованості\~по сплаті\~аліментів у\~виконавчому провадженні\~з виконання\~виконавчого документу\~№464/6226/2019,\~яка виникла\~з червня\~2022\~р.\~Справа №464/3646/22.Рішення набрало законної сили 13.06.2023. Відповідно до довідки Сихівського ВДВС м.Львів - за період з січня 2019 по березень 2024 з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 2000 грн, відсутня. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14. Зважаючи на те, що грошові кошти у розмірі 42672 грн були набуті у період з грудня 2020 по березень 2024 року, як аліменти на утримання дитини, тобто не безпідставно та за відсутності достовірних та переконливих доказів недобросовісного набуття їх відповідачем, відсутні правові підстави для стягнення їх з останньої. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 382/1728/18 (провадження № 61-9514св19). Фактично позовні вимоги про повернення сплачених аліментів на підставі ст.1212 ЦК України зводяться до повороту виконання, тоді як відповідно до ч.2 ст.445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається, незалежно від того, в якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Обставин, за яких законом допускається поворот виконання рішення про стягнення аліментів, судом не встановлено. Позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Предметом спору в цій справі є відновлення права позивача на повернення переплачених коштів на утримання дитини які були сплачені до постановлення рішення про припинення сплати аліментів. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судом встановлено, що аліментні виплати позивач здійснив в межах відкритого виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення Сихівського районного суду м.Львова від 14.05.2020 у справі №464/6226/19, а, отже, відсутні правові підстави для можливості повернення цих коштів платнику аліментів. Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2023 року по справі № 337/642/22, сформулював правовий висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів не застосовуються до аліментів. Отже, обраний позивачем спосіб захисту, а саме позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів, а саме раніше сплачених аліментів, є неналежним та не підлягає захисту. Крім того, суд також звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 179 СК України, саме неповнолітня дитина [PERSON] є власником одержаних на його утримання аліментів, а концепція забезпечення найкращих інтересів дитини є провідною у вітчизняному та міжнародному сімейному праві. З урахуванням наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. Відтак, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed