Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «УСГ» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування 133\~936,14 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 18 вересня 2024 року о 19-29 годині у місті Кривий Ріг, Металургійний район, регульоване перехрестя пр.. Металургів та вул.. Віталія Матусевича сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ Sens реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження чим спричинило матеріальні збитки. Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 210/5718/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП майнові інтереси власника транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200 реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно договору добровільного страхування , який звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування від 19.09.2024. Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні в сумі 411\~093,00 грн. Цивільно-правова відповідальність позивача, як власника транспортного засобу ЗАЗ Sens реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» , у зв`язку з чим останнє сплатило на користь позивача страхове відшкодування в сумі 120\~356,86 грн. За таких обставин, ураховуючи положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , статей 993, 1194 ЦК України, різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого за договором добровільного страхування від 22.05.2024 та сумою страхового відшкодування виплаченому АТ «СГ «ТАС», позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року прийнято до\~розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача адвоката Сечко С.В. про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] не повідомив причину неявки, відзиву на позов не подав. Представник відповідача адвокат Ільчук Д.Ю. вкотре в судове засідання не з`являється, надає заяви про відкладення справи слуханням з різних підстав . Цивільний позов надійшов до суду 17 02 2025 року. З травня 2025 року справа призначалася до розгляду 5 разів і кожного разу надходить заява про відкладення справи від представника відповідача. Про день слухання справи 31 10 2025 року як відповідач так і представник відповідача повідомлені заздалегідь. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.04.2020 у справі № 348/1116/16-ц, «якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи». Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та вважає за необхідне вирішити спір по суті, не відкладаючи розгляду справи, враховуючи категорію справи. Оскільки представник відповідача мав можливість при надсиланні заяв про відкладення слухання справи викласти свою позицію щодо позовних вимог позивача, а саме визнати позовні вимоги повністю або частково, або не визнати позовні вимоги. А не формально відкладати слухання справи, тим самим зловживаючи своїми процесуальними правами Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 18.09.2024 о 19:29 год. у місті Кривий Ріг, Металургійний район, регульоване перехрестя пр.. Металургів та вул.. Віталія Матусевича водій [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ Sens реєстраційний номер [NUMBER] проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху в населеному пункті, при виявленні небезпеки для руху завчасно не виявив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним автомобілем та змінюючи напрямок свого руху в право не переконався у безпечності своїх дій виїхавши на регульоване перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора, не забезпечивши безпеки дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser 200 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження чим спричинило матеріальні збитки. Указані обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Постанова суду не оскаржена, набрала законної сили . Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Власник пошкодженого транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200 реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК«УСГ» із повідомленням про вказану ДТП й надав усі необхідні документи. 17 жовтня 2024 року ПрАТ «СК«УСГ» на підставі звіту та зобов`язуючої пропозиції було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього, відповідно до яких здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 411\~093,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 84252 від 17 жовтня 2024 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу № 217445888. 18 вересня 2024 року ПрАТ «СК «УСГ» звернулося із заявою на виплату страхового відшкодування до АТ «СГ «ТАС», яке здійснило виплату в розмірі 120\~356,86 грн., що підтверджується платіжним документом від 15 листопада 2024 року. Частиною першою статті 1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ статті 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188\~ЦК України унормовано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»\~в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до частини другої\~статті 8\~Закону України\~«Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно із статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України,відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18). Ураховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України «Про страхування». Здійснивши юридичну кваліфікацію фактів справи суд вважає, що відповідно до статті 993\~ЦК України та статті 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика ПрАТ «СК «УСГ», після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач та представник відповідача відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надали, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3\~028,00 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням вищезазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved