Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

09.04.2025 р. представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 135754 від 30.03.2024 в розмірі 19706,34 грн., заборгованість за договором позики №79275537 від 22.03.2024 р. в розмірі 19646 грн., заборгованість за договором позики №2279184 від 25.03.2024 р. в розмірі 19739 грн., а всього 59091,34 грн.; позовні вимоги обґрунтовані наступним. 30.03.2024 р. між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 135754, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10000,50 грн. та 3333,50 грн. на строк 84 дні з 30.03.2024 р. по 22.06.2024 р., денна процентна ставка становить 9210,84 грн. 0,8224% в день, річна процентна ставка 20090,81%, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування нею; ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський картковий рахунок відповідача грошові кошти 13334 грн., які останній отримав; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19706,34 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 13334 грн., сума заборгованості за відсотками 5871,34 грн., 501 грн. сума заборгованості за комісією; 12.09.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12092024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] відповідно до реєстру боржників та розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики договором про споживчий кредит № 135754 від 30.03.2024 в розмірі 19706,34 грн. 22.03.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 79275537, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 11000 грн. на строк 30 днів, денна процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом за день 2,7 %, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування нею; ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський картковий рахунок відповідача грошові кошти 11000 грн., які останній отримав; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19646 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 11000 грн., сума заборгованості за відсотками 3300 грн., сума заборгованості за відсотками за понаднормове користування кредитом 5346 грн.; 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] відповідно до реєстру боржників та розрахунку її заборгованості за договором позики № 79275537 від 22.03.2024 в розмірі 19646 грн. 25.03.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2279184, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10499 грн. на строк 13 днів, денна процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом за день 2,7 %, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування нею; ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський картковий рахунок відповідача грошові кошти 10499 грн., які останній отримав; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19739 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 10499 грн., сума заборгованості за відсотками 3640 грн., сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом 5600 грн.; 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] відповідно до реєстру боржників та розрахунку її заборгованості за договором позики № 2279184 від 25.03.2024 в розмірі 19739 грн. Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 11.04.2025 р. відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримав повністю. \~ Відповідач в судове засідання двічі не з`явився, відзиву до суду не подавав, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що дає підстави суду провести заочний розгляд справи в порядку ст. 280 ЦПК України. З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Встановлено, що 30.03.2024 р. між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 135754, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10000,50 грн. та 3333,50 грн. на строк 84 дні з 30.03.2024 р. по 22.06.2024 р., денна процентна ставка становить 9210,84 грн. 0,8224% в день, річна процентна ставка 20090,81%, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування нею; ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський картковий рахунок відповідача грошові кошти 13334 грн., які останній отримав; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19706,34 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 13334 грн., сума заборгованості за відсотками 5871,34 грн., 501 грн. сума заборгованості за комісією; 12.09.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12092024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] відповідно до реєстру боржників та розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики договором про споживчий кредит № 135754 від 30.03.2024 в розмірі 19706,34 грн. 22.03.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 79275537, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 11000 грн. на строк 30 днів, денна процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом за день 2,7 %, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування нею; ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський картковий рахунок відповідача грошові кошти 11000 грн., які останній отримав; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19646 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 11000 грн., сума заборгованості за відсотками 3300 грн., сума заборгованості за відсотками за понаднормове користування кредитом 5346 грн.; 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] відповідно до реєстру боржників та розрахунку її заборгованості за договором позики № 79275537 від 22.03.2024 в розмірі 19646 грн. 25.03.2024 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2279184, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 10499 грн. на строк 13 днів, денна процентна ставка становить 2,5% від суми кредиту, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом за день 2,7 %, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування нею; ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав, перерахувавши на банківський картковий рахунок відповідача грошові кошти 10499 грн., які останній отримав; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19739 грн., з яких основна сума боргу (тіло кредиту) 10499 грн., сума заборгованості за відсотками 3640 грн., сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом 5600 грн.; 14.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до [PERSON] відповідно до реєстру боржників та розрахунку її заборгованості за договором позики № 2279184 від 25.03.2024 в розмірі 19739 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). В абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року в справі №404/502/18, від 07.10.2020 року в справі №127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно зі ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). За змістом ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит № 135754 від 30.03.2024 та паспорту кредиту (а.с.13), заборгованість позичальника складає: 13334 гривень - основний борг; 5871,34 гривень - відсотки, 501 грн. комісія, разом 19706,34 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти та сума заборгованості за відсотками за договором про споживчий кредит № 135754 від 30.03.2024 в добровільному порядку позивачу відповідачем не повернуті, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 19205,34 грн. необхідно стягнути рішенням суду. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією 501 грн. суд зазначає наступне. За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні нарахованої комісії 501 грн., оскільки такі вимоги є необґрунтованими. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики № 79275537 від 22.03.2024 та паспорту кредиту (а.с.27), заборгованість позичальника складає: 11000 гривень - основний борг; 3300 гривень - відсотки, прострочені відсотки 5346 грн., разом 19646 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти та сума заборгованості за відсотками за договором позики № 79275537 від 22.03.2024 в добровільному порядку позивачу відповідачем не повернуті, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 19646 грн. необхідно стягнути рішенням суду. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором позики № 2279184 від 25.03.2024 та паспорту кредиту (а.с.27), заборгованість позичальника складає: 10499 гривень - основний борг; 3640 гривень - відсотки, прострочені відсотки 5600 грн., разом 19739 грн., які добровільно позивачу відповідачем не сплачені, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 19646 грн. необхідно стягнути рішенням суду. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено частково (97%), таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог 2937,16 грн. (3028 грн.*97%=2937,16 грн.)

Outcome: partial