Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 06 березня 2021 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у Свалявському районному відділі ДРАЦС, актовий запис №22. Від перебування в шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя не складається, вони з відповідачем перестали розуміти один одного, часто сперечаються, немають спільних інтересів. Крім того дитина проживає з позивачем та в добровільному порядку питання про сплату аліментів на утримання дитини не вирішено. В звязку з вищевикладеним просить шлюб розірвати, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000,00 гривень, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня подачі позовної заяви до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2025 року справу № 306/1419/25 (провадження № 2/306/984/25) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 9). 11 серпня 2025 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 16). В судове засідання позивач не з"явилася, подала до канцелярії суду заяву за вх.№ 6703 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 12, 15, 17), заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11 СК України, які випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 березня 2021 року, який зареєстрований Свалявським районним відділом державної реєстраціїї актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 22, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно ч.3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сім"я розпалась і поновити її не має можливості, сторони не бажають проживати у шлюбі, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами необхідно розірвати. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 вересня 2021 року, виданого Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 8). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання про належне утримання дитини, між сторонами в добровільному порядку не вирішено. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум на 2025 рік - 2563 гривні. Мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на 2025 рік не може бути меншим, ніж 1281,50 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (тобто на теперішній час 2563 грн. 00 коп.) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; Позивачем до суду не надано жодних доказів, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно на утримання дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно на дитину і до досягнення повноліття. Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст.430 ч.1 ЦПК України). За правилами ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: partial