Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

у червні 2025 року [PERSON] (надалі позивач), через представника, адвоката Клокол В. І., звернувся до суду з цим позовом у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Самарівському (Новомосковському) міськрайонному суду Дніпропетровської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 квітня 2022 року [PERSON] набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , про що видано свідоцтво про право власності на квартиру від 03 квітня 2002 року. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради від 02 квітня 2002 року № 520. На свідоцтві про право власності на квартиру 10 квітня 2002 року зроблено реєстраційний напис № 649 про те, що квартиру [ADDRESS] зареєстровано Сєвєродонецьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло характеристика квартири та її облаштування наведені у Технічному паспорті, який є складовою частиною свідоцтва. У Технічному паспорті на квартиру дійсно вказані всі характеристики майна. Відповідно абз. 13 пп. 10 п. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 вересня 2024 року № 3984-ІХ місто Сєвєродонецьк Сєвєродонецького району перейменовано на місто Сіверськодонецьк. Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації № 47-ВА від 19 січня 2024 року [ADDRESS] . 26 лютого 2025 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За наслідками розгляду вказаної заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 22 квітня 2025 року № 78507012, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що Сєвєродонецькою міською військовою адміністрацією Сєвєродонецького району Луганської області не надано відповіді на запит щодо інформації про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно. На адвокатський запит Сєвєродонецька МВА 11 червня 2025 року повідомила, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сіверськодонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ (далі БТІ) на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сіверськодонецької міської територіальної громади є тимчасово окупованою російською федерацією, надати інформацію щодо зареєстрованих до 01 січня 2013 року прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе. Разом з тим, у позивача виникла необхідність зареєструвати речові права на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] була пошкоджена, 02 грудня 2022 року позивачем подано повідомлення про пошкоджене майно. Виходячи з того, що житло [PERSON] пошкоджене, є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 (далі Порядок). Відповідно до підпункту 3 пункту 13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Однак, здійснити реєстрацію права власності на квартиру [PERSON] , з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій № 78507012, не може. Постановленою суддею ухвалою від 20 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Від позивача витребувано для огляду в судовому засіданні оригінали або нотаріально посвідчені копії доказів, доданих у копіях до позову. 15 липня 2025 року на виконання вищевказаної ухвали до суду від представника позивача надійшли нотаріально посвідчені копії доказів. Постановленою судом ухвалою від 08 вересня 2025 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. З огляду на докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового та підготовчих засідань суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, перевіривши доводи позовної заяви матеріалами справи висновує таке. З дослідженої в судовому засіданні, засвідченої Мельник Г. Я., державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області 25 червня 2025 року за реєстровим № 3-1095, копії свідоцтва про право власності на квартиру від 03 квітня 2002 року, встановлено посвідчення Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому від 02 квітня 2002 року № 520. Зворотна сторона копії свідоцтва містить реєстраційний напис у виді штампу, засвідченого печаткою Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк про реєстрацію з підписом посадової особи про набуття права власності на квартиру [ADDRESS] , запис відомостей в реєстрову книгу за № 649 10 квітня 2002 року /а.с.29/. З дослідженої в судовому засіданні, засвідченої Мельник Г. Я., державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області 25 червня 2025 року за реєстровим № 3-1096, копії технічного паспорту квартири [ADDRESS] , складеного 01 березня 2002 року, вбачається підтвердження відомостей про: площу квартири (загальна 49,5 кв. м, жила 27,9 кв. м); розташування квартири: 8 поверх 9 поверхового будинку; склад квартири: дві житлові кімнати: 1-а кімната 15,7 кв. м, 2-а кімната 12,2 кв. м, кухня площею 7,4 кв. м, ванна кімната площею 2,8 кв. м, вбиральня 1.1 кв. м, коридор 7,6 кв. м, вбудовані шафи 0,4 та 0,4 кв.м, балкон 1,9 кв. м; відомостей про власника квартири [PERSON] . Технічний паспорт містить печатки Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецьк, підписи посадових осіб /а.с.27-28/. З відмітки у копії паспорта громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] вбачається, що з 11 вересня 1986 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с.7-8/. З копії довідки від 03 травня 2022 року № 1309-5001509510 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що місце проживання/перебування позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. 02 грудня 2022 року позивачем засобами вебпорталу «Дія» подане повідомлення про пошкоджене 03 березня 2022 року о 22:00 год майно квартиру, за адресою: [ADDRESS] , про що ним надано паперову копію електронного повідомлення /а.с.10,зворот-11/. 26 лютого 2025 року позивачем подано заяву про державну реєстрацію прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. 03 березня 2025 року рішенням № 77589119 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради при розгляді заяви від 15 лютого 2025 року за реєстраційним номером 65492229 встановлено неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному законом відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. Скеровано запит до відповідного органу про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на нерухоме майно, в зв`язку з чим зупинено розгляд заяви до усунення зазначених вище обставин /а.с.13, зворот/. 04 березня 2025 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради направлено запит до Сєвєродонецького БТІ, Сєвєродонецької МВА № 2902-вих-31518 з вимогою надати інформацію про зареєстроване право власності, інші речові права, обтяження та технічну характеристику на об`єкт нерухомого майна квартиру, за адресою: [ADDRESS] /а.с.15, зворот/. 22 квітня 2025 року рішенням № 78507013 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради при розгляді заяви від 26 лютого 2025 року за реєстраційним № 65492229 встановлено, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не усунуті обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, а саме не отримано відповіді на запит щодо інформації про зареєстровані до 01 січня 2013 року речові права на нерухоме майно, в зв`язку з чим відмовлено у проведенні реєстраційних дій /а.с.14/. 11 червня 2025 року на адвокатський запит представника позивача відповідачем повідомлено, що інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сіверськодонецькій міській територіальній громаді зберігалась в архіві Комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ (далі БТІ) на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сіверськодонецької міської територіальної громади є тимчасово окупованою російською федерацією, надати інформацію щодо зареєстрованих до 01 січня 2013 року прав власності, що зберігаються в архівних справах, на сьогоднішній день не вбачається за можливе /а.с.14, зворот/. З інформаційної довідки № 428954549 від 28 травня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається відсутність реєстрації права власності щодо квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с.16/. Розпорядженням начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації № 47-ВА від 19 січня 2024 вул. Курчатова у м. Сєвєродонецьк перейменована на вул. Князя Володимира /а.с.17-19/. Постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 вересня 2024 року № 3984-IX перейменовано: Сєвєродонецький район на Сіверськодонецький район; місто Сєвєродонецьк Сєвєродонецького району на місто Сіверськодонецьк. Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з невизнання державою факту належності позивачеві майна на праві власності через відсутність можливості отримати відомості щодо видачі правовстановлюючих документів для реєстрації права власності відповідно до діючого законодавства та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі права власності. Вирішуючи позов суд ураховує таке. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у редакції, чинній на 03 квітня 2002 року передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. У позивача наявні документи, що засвідчують його право власності (свідоцтво про право власності на житло), яке зареєстровано згідно з чинного на момент його видачі законодавства, однак відсутність можливості перевірки дійсності його видачі шляхом звернення до органу, який на момент переходу до позивача права власності здійснював державну реєстрацію права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією рф території України, позбавляє позивача можливості довести своє право. Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. На день розгляду справи територія Сіверськодонецької міської територіальної громади є окупованою. Сіверськодонецька міська територіальна громада зазначена в Переліку територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженому наказом Мінреінтеграції від 25 квітня 2022 року № 75. Вона також зазначена як тимчасово окупована територія російською федерацією у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376. Внаслідок викладеного відновити документ, отримати його дублікат чи засвідчену з оригіналу копію як позивач, так і суд позбавлені можливості. Позивачем право власності набуте у 2002 році. Надані ним докази у виді свідоцтва про право власності на житло, технічного паспорту видані та посвідчені органом, що здійснював реєстрацію права власності на 2002 рік Сєвєродонецьким БТІ, з відповідними відмітками про реєстрацію набуття права власності, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на квартиру. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності позивача, отримання інформацію щодо зареєстрованого права власності на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сіверськодонецьк Луганської області) є неможливим, іншого порядку підтвердження права власності у відносинах, що склалися, державою не встановлено, суд висновує, що позивач не може розпоряджатися своїм майном через невизнання державою його права власності, що, в свою чергу, порушує таке його право. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем доведено своє право власності на спірну квартиру належними та допустимими, достатніми доказами та існуючі перешкоди для його реалізації. На підставі викладеного та

Outcome: approved