Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі виконавчого листа №2-5795-2004, виданого 30.09.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2004 року і до досягнення дітьми повноліття, Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 4940391. З часу ухвалення рішення суду, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків та не здійснює сплату призначених судовим рішенням аліментів у встановлені строки. Внаслідок цього станом на 11.04.2025 року за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сумі 94697,76 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця та довідкою Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області від 11.04.2025 року № 27388. У зв`язку з тим змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом про стягнення пені за несплату аліментів. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 329 851,68 грн. грн., тобто перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, відтак просить стягнути пеню в межах наявної заборгованості по аліментам. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач [PERSON] подав письмовий відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вимоги, викладені у позовні заяві є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, йому не було відомо про існування відносно нього виконавчого провадження, тощо. 25.09.2025р. від представника позивача [PERSON] - адвоката Шулак О.І. поступила відповідь на відзив, в якій вказала, що просить задоволити позов про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені у повному обсязі, відтак суд знаходить можливим провести розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків. Вимогами ч.1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із Виконавчого листа №2-5795-2004, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 30 вересня 2009р., із [PERSON] , на користь [PERSON] стягуються аліменти в її користь на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2004р. і до досягнення дітьми повноліття. Статтею 180\~СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 196\~цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною, отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення\~\~аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались, тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, позаяк загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-300цс16. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення - від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з 1-го дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені-1 %. Строк прострочення починає перебіг з 1-ого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу,до дня,який передує дню сплати заборгованості. Право на стягнення пені виникає з часу набуття рішенням законної сили та не пов`язується з моментом відкриття виконавчого провадження. Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 СК України, суд відповідно до вимог ст.264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. У статті\~196\~СК України\~не встановлено\~будь-яких\~обмежень періоду\~нарахування пені,\~навпаки,\~в ній\~зазначено,\~що пеня\~нараховується за\~кожен день прострочення. Відповідно до ст. ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини ( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ). Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції ООН, ч.ч. 7. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь- яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Крім того, Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.22 роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Позивачка зазначає, що на підставі виконавчого листа №2-5795-2004 від 30.09.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, з [PERSON] стягуються в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2004 року і до досягнення дітьми повноліття. Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 4940391, тобто з часу ухвалення рішення суду відповідач ухиляється від своїх обов`язків та не здійснює сплату аліментів у встановлені строки та загальна сума «заборгованості» становить 94 697,76 грн. Також позивачкою заявлено вимогу про стягнення пені за Прострочення сплати аліментів у 100%-му розмірі заборгованості - 94 697,76 грн. Суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] на той факт, що у 2004 році було винесено рішення суду про стягнення з нього аліментів і про відкрите виконавче провадження у 2009 році, останній дізнався 23.05.2025р., тобто тільки після отримання копії ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.05.2025 про відкриття провадження у справі №442/3672/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені, позаяк без відповідного повідомлення про виникнення та існування зобов`язання, він не міг здійснювати ( виконувати) таке без обізнаності, а розцінює як свідоме ухилення останнього від сплати аліментів як платника. Крім того, твердження відповідача на той факт, що останній неодноразово купляв дітям необхідні речі, одяг тощо, тобто що він додатково матеріально піклується про своїх дітей, не підтверджено письмовими доказами. Відповідно до правового висновку, висловленого в Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року\~у справі №6-1477цс15 з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались, тобто неустойка обчисл.ється за формулою : р=(А1х1%хQ1)+(А2х1%х(Q22)+…..(Аnх1%хQn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів які не були сплачені); 01 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць, тобто загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Крім того, розраховуючи пеню відповідно до постанови ВСУ від 03.02.2015 року, судом взято за основу суми заборгованості по аліментах, розраховані державним виконавцем по місяцях відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження». Згідно Розрахунку від 17.01.2018р. за №В8/АСВП49403918 та відповідно п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99р. за № 74/5 «Розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, та оскільки, головною підставою нарахування неустойки (пені) є виконавчий лист та рішення суду. Крім того, суд зазначив у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення, а відтак у відповідності до ст.196 СК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 94\~697,76 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved