Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 05.09.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №204727 про надання фінансового кредиту. Договір укладено в електронній формі, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримала грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., строком на 21 день, шляхом переказу на банківську картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% в день. Відповідач, в установлений договором строк, свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 16.04.2025 року має заборгованість в розмірі 11840,00 грн., яка складається: 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9840,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до\~реєстру боржників\~від 17.02.2022\~року до договору факторингу №01-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . На підставі викладеного ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11840,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Буринського\~районного суду\~Сумської області\~від 23.07.2025\~року відкрито\~провадження у\~даній справі\~та призначено\~її до\~розгляду за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~учасників справи. 08.09.2025 року представник позивача Пархомчук С.В. подав до суду заяву про розподіл судових витрат в якій просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. 22.09.2025 від представника відповідача Спасьоненка О.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому він заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, покликаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про підписання саме відповідачем електронного договору. Позивачем не надано доказів, що саме відповідач будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора. Крім того, позивачем безпідставно нараховано проценти за користування кредитними коштами в сумі 8580 грн. поза межами строку кредитування. З наведених підстав просить суд відмовити ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також стягнути з ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» на користь [PERSON] усі судові витрати понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи. 25.09.2025 року від представника ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що первісним кредитором\~та відповідачем\~було укладено\~кредитний договір\~в електронній\~формі,\~підписання якого\~здійснювалося шляхом\~застосування електронного\~підпису відповідача.\~Зазначений підпис\~було сформовано\~із використанням\~одноразового ідентифікатора,\~направленого на\~номер мобільного\~телефону,\~зазначений відповідачем\~під час\~укладення договору. Відповідач, діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористався доступом до мережі Інтернет та перейшов на офіційний веб-сайт первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрав бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього ним було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладення правочину відповідач пройшов передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між сторонами було укладено договір у встановленому законом порядку. Відповідач здійснив усі передбачені дії - отримав одноразовий ідентифікатор, надісланий на номер мобільного телефону, введений ним під час оформлення заявки, ввів його у відповідне поле інформаційної системи та підтвердив акцепт натисканням кнопки «ТАК». Ці дії зафіксовані в електронній системі первісного кредитора та відображені у матеріалах справи як належний доказ укладення електронного договору. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Зазначає, що заявлена представником відповідача вартість виконаних робіт є явно завищеною та не узгоджується ані з критеріями малозначності спору, ані з рівнем його фактичної складності. Тому вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідача у заявленому розмірі 7 000,00 грн. На підставі викладеного просить суд позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Учасники справи, будучи належним чином\~повідомленими про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Пархомчук С.В. у відповіді на відзив просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Спасьоненко О.В. подав заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність на відсутність відповідача. Та зазначив, що відповідь на відзив з додатками не була направлена відповідачу, у зв`язку з чим просять не приймати до розгляду відповідь на відзив. Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів про виконання ТОВ «Займер» свого обов`язку з надання кредитних коштів та отримання їх відповідачем. Позивачем не надано до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Вважає, що заявлений відповідачем попередній розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10500,00 грн. є значно завищеним, з огляду на те, що сама по собі категорія справи є незначної складності та не новою в удові та адвокатській практиці, об`єм документів в даній справ є незначним та є неспівмірним з ціною позову, тому просять суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.09.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №204727 (а.с.24-29). Відповідно до п.1.1. договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з п.1.2. договору кредит надається строком на 21 днів, тобто до 25.09.2021. Строк дії договору 21 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. Пунктом 1.3. договору передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1110 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 3% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п.1.4. договору кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. За використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (п.1.5. договору). У п.1.6. договору, зазначено, що датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта. Пунктом 2.1. договору, передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться, згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п.2.3 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Пунктом 6.1. договору передбачено, що договір складений українською мовою, підписаний з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно п.6.7 договору підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту за договором визначені в додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №204727 від 05.09.2021 (а.с.40). Відповідно до умов договору відповідачу перераховані кошти на картковий рахунок в сумі 2000 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофГід» (а.с.49). Представник відповідача вказує лише на недоведеність факту перерахування відповідачу кредитних коштів, однак будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень не надає. При цьому, відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі, не надходили. Таким чином, доводи представника відповідача про не доведення отримання відповідачем кредитних коштів не заслуговують на увагу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено укладення між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та відповідачем договору про надання фінансового кредиту №204727 від 05.09.2021 року, шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Крім того, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Таким чином, укладення 05.09.2021 року між ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» та відповідачем електронного договору про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №01-17/02/2022\~від 17.02.2022\~р. ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2047727\~від 05.09.2021 року в розмірі 11840,00 грн., з яких 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9840,00 грн. прострочена заборгованість за процентами (а.с.17). 12.10.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено додаткову угоду до Договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням (а.с.38). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №204727 заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» станом на 16.04.2025 року становить 11840,00 грн., яка складається: 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 9840,00 грн. прострочена заборгованість за процентами (а.с.16). 14.04.2025 року ТОВ «ФК\~«КЕШ ТУ\~ГОУ» на\~адресу [PERSON] \~надіслано вимогу\~про виконання\~зобов`язань за\~кредитним договором якою повідомило, що право вимоги заборгованості по кредитному договору №204727 від 05.09.2021 року 17.02.2022 року відступлене ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Заборгованість по кредитному договору на дату відступлення склала 11840,00 грн. яку вимагали у строк 30 днів з дати отримання вимоги сплатити та зазначило банківські реквізити для погашення заборгованості (а.с.15). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання нею своїх зобов`язань за кредитним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. Враховуючи те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак у передбачений у договорі строк кредит не повернула, у неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2000 грн., яка підлягає стягненню з нього на користь позивача. Разом з цим, та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 21 днів, тобто до 25.09.2021. Строк дії договору 21 днів. Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту (п. 3.3.3. Договору). Однак, позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідачем в порядку, передбаченому п. 3.3.3. договору, було ініційовано продовження строку надання кредиту, сплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. При цьому, заявляючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 11840,00 грн., позивачем разом з позовною заявою належного розрахунку вказаної суми, зокрема із зазначенням строку нарахування процентів та розміру процентної ставки, надано не було. Розрахунок заборгованості, доданий представником позивача до відповіді на відзив, не може бути прийнятий судом до розгляду, оскільки він поданий з порушенням строку, передбаченого ст.83 ЦПК України, а поважних причин неможливості його поданння разом з позовною заявою представником позивача не наведено. З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної норми закону такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства. Отже, стягненню з відповідача підлягають лише, передбачені умовами договору, проценти за користування кредитом в межах строку кредитування з 05.09.2021 року до 25.09.2021 в розмірі 1260 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження\~понесення витрат\~на правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір про\~надання правової\~допомоги від\~29.12.2023\~року,\~додаткову угоду\~№1\~від 27.12.2024\~до договору\~про надання\~правової допомоги\~від 27.12.2024\~року,\~копію свідоцтва\~про право\~на зайняття\~адвокатською діяльністю,\~рахунок від\~22.08.2025\~року за\~послуги правничої\~допомоги згідно\~договору від\~29.12.2023\~року та\~платіжну інструкцію\~від 22.08.2025\~року про\~сплату ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокату Пархомчуку С.В. 10500 грн. (а.с.19-23, 51, 83, 84). Проте, враховуючи складність даної справи, яка відноситься до категорії малозначних, суд вважає заявлений до відшкодування розмір судових витрат на правничу допомогу, який майже дорівнює ціні позову у справі, необґрунтованим та явно завищеним. Отже, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, обсяг об`єктивно необхідного часу для надання послуг адвокатом у даній справі, суд вважає обґрунтованим розмір вказаних витрат в сумі 4000,00 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (на 27,53%), відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно також стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 1101,2 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 666,89 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial