Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Просить суд не надавати сторонам строк на примирення, оскільки вони спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані, не мають взаємних прав та обов`язків. Ухвалою судді від 09.10.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам\~строки для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечення (а.с. 15). В судове засідання позивач не з`явилася, однак в своїй позовній заяві просить розгляд справи провести за її відсутності, а відповідач будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 19) в судове засідання також не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, відзив на позов, заяв чи клопотань до суду не подавав. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18.03.1995, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 8). В позові зазначено та не спростовано відповідачем, що протягом тривалого часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Хоча сторони продовжують проживати за однією адресою, проте спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, взаємні права та обов`язки відсутні, кожен має діаметрально різні погляди на шлюб та сім`ю, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для повного задоволення позовних вимог. Статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач змінила прізвище під час реєстрації шлюбу та не клопоче про його зміну на дошлюбне після розірвання шлюбу, суд залишає прізвище позивача « [PERSON] ». Згідно з положеннями ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України\~з\~відповідача на користь позивача підлагає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved