Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

АТ «УкрСиббанк» звернулись до суду з позовом до\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми в порядку ст. 625 ЦК України, посилаючись на те, що АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування АТ «УКРСИББАНК») та [PERSON] , уклали кредитний договір № 3370-08 ОФ Н від 11.10.2005 року (в системі обліку банку договір №10607172000) з додатковою угодою. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 25000,00 дол. США, а [PERSON] зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 11.10.2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнято поруку [PERSON] , відповідно договору поруки № 3370 від 11.10.2005 року. Відповідно до п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення у повному розмірі кредиту, сплати процентів, пені, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. В зв`язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виникла прострочена заборгованість за вказаним договором. АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 30 березня 2015 року у справі № 523/7045/14-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість у розмірі 205 422,34 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 188515,97 грн.; - заборгованість по відсоткам 16859,37 грн., та заборгованість по пені за порушення повернення кредиту в сумі 27,32 грн. і пені за порушення строків сплати процентів у розмірі 19,68 грн.; стягнуто з обох судовий збір у сумі по 1027,11 грн. з кожного. Виконання рішення суду тривало з 2014 року по 2023 рік, та було виконано у повному обсязі лише у 2025 році. Так, за період з 02.04.2014 по 02.04.2017 надійшло на погашення заборгованості 2343,03 грн.. За період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року надійшло на погашення всього 3479,24 грн. На підставі викладеного, вважає, що відповідно до положень\~ст. 625 ЦК України\~відповідачі мають сплатити 3 % річних та індекс інфляції. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 3 % річних в сумі 29475,53 грн, інфляційні втрати в розмірі 96442,62 грн, всього 125918 грн 15 коп. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду останні не подавали. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які причини неявки не повідомили, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Суд установив, що 11.10.2005 між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 3370-08 ОФ Н від 11.10.2005 року (в системі обліку банку договір №10607172000) з додатковою угодою. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в сумі 25000,00 дол. США, а [PERSON] зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 11.10.2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). Також встановлено, що в забезпечення виконання зазначеного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] , 11.01.2005 року укладено договір поруки № 3370 . Встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повертав. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 в справі № 523/7045/14-ц, яке набрало законної сили, позов АТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість у розмірі 205 422,34 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 188515,97 грн.; - заборгованість по відсоткам 16859,37 грн., та заборгованість по пені за порушення повернення кредиту в сумі 27,32 грн. і пені за порушення строків сплати процентів у розмірі 19,68 грн.; стягнуто з обох судовий збір у сумі по 1027,11 грн. з кожного. З ухваленого судом рішення вбачається, що банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~ вимагав повернення заборгованості за простроченим кредитом. При цьому скористався своїм правом та визначив суму заборгованості в національній валюті України за офіційним курсом. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша\~статті 546 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Як встановлено судом, позивач АТ «УкрСиббанк» в 2014 році звертався в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3370-08 ОФ Н (в системі обліку банку договір №10607172000) від 11.10.2005, який було судом задоволено. Відповідно до норм ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для покладення на відповідача обов`язку зі сплати 3 % річних обов`язковою умовою є визначення суми заборгованості, на яку їх нараховано. Базою нарахування 3% річних згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3370-08 ОФ Н (в системі обліку банку договір №10607172000) від 11.10.2005 в розмірі 205422,34 грн. було виконано у 2025 році. Так, за період з 02.04.2014 по 02.04.2017 надійшло на погашення заборгованості 2343,03 грн.. За період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року надійшло на погашення всього 3479,24 грн. Періодом затримки є період з часу набрання рішенням законної сили до повного його виконання, тобто, до 2025 року. З даним позовом позивач звернувся до суду 12.09.2025 та просить стягнути 3 % річних та інфляційні страти за період з 02.07.2017 по 23.02.2022. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином\~(стаття 599 ЦК України), а тому дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед банком за Кредитним договором припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 (справа № 127/15672/16-ц, провадження № 14-254цс19). Аналогічні висновки викладені в рішеннях Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Згідно наданого позивачем розрахунку трьох відсотків річних за невиконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 30 березня 2015 року, розмір заборгованості [PERSON] та [PERSON] за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року становить 125 918,15 грн. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком, він не спростований відповідачем, та\~приходить до висновку, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягає стягненню в солідарному порядку, як з солідарних боржників, 3 % річних в сумі 29475,53 грн, інфляційні втрати в розмірі 96442,62 грн, а всього 125918 грн 15 коп. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 3028 грн в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved