Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У липні 2024 року заявник [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою, у якій просив: визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною; призначити опікуном над недієздатною [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що дружина заявника [PERSON] є інвалідом І групи внаслідок інсульту та має проблеми фізичного і психічного характеру. [PERSON] не може самостійно обслуговувати себе, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Зауважує, оскільки близьких родичів немає, а заявник не може бути опікуном за станом здоров`я, відтак просить назначити опікуном особу, яка проживає разом із заявником та його дружиною - заінтересовану особу [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 вересня 2024 року відкрито окреме провадження у справі, доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити [PERSON] , [INFO] , адвоката для участі у цивільній справі. 16.12.2024 до суду надійшли додаткові роз`яснення від заінтересованої особи [PERSON] 17.02.2025 до суду надійшла заява від заінтересованої особи Орган опіки та піклування Солом`янського району м. Києва разом із поданням про доцільність призначення опікуном. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року визнано обов`язковою явку: заявника [PERSON] , заінтересованої особи органу опіки та піклування Солом`янського районного суду міста Києва, та особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною [PERSON] у судові засідання у цивільній справі. Залучено до участі у цивільній справі в якості заінтересованої особи [INFO] . Витребувано у органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації належним чином завірені копії всіх матеріалів, які стали підставою для прийняття органом опіки та піклування рішення у вигляді подання від 13 лютого 2025 року №108-1737 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] » (зокрема, але не виключно матеріали, які підтверджують - як зазначено у витягу з протоколу №1 засідання Ради з питань опіки та піклування повнолітніх осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації - що [PERSON] є троюрідним онуком [PERSON] ). Витребувано у Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені копії всіх актових записів, які підтверджують родинні зв`язки між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (зокрема, але не виключно матеріали, які підтверджують, що [PERSON] , [INFO] , є троюрідним онуком [PERSON] , [INFO] ). 06.03.2025 до суду надійшли витребувані документи від Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (представник органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації). 17.03.2025 до суду надійшла пояснювальна записка від [PERSON] щодо необхідності призначення опікуна. 17.03.2025 до суду надійшло клопотання [PERSON] про призначення експертизи. 21.04.2025 до суду надійшов лист Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 05.05.2025 до суду надійшли додаткові пояснення заінтересованої особи [PERSON] . Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року витребувано у заявника медичну документацію [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року у цивільній справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України». На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 20.05.2025 до суду надійшла заява заявника [PERSON] про долучення документів. 22.09.2025 до суду надійшов лист ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» разом із висновком експерта. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2025 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити. Адвокат у судовому засіданні також підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні просив заяву задовольнити та призначити його опікуном над недієздатною. Інші учасники у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною. Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України). Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Згідно з абз.1 п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності з умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях. Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03 жовтня 1970 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 жовтня 1970 року. Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Солом`янської районної МСЕК від 14 грудня 2022 року, [PERSON] має першу Б групу інвалідності з 13 грудня 2022 року та потребує сторонньої допомоги. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №1112 від 29 липня 2025 року ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , страждає на стійкий, хронічний психічний розлад: Судинна (постінсультна - 2022р.) деменція (MKX-10: F 01.0); [PERSON] , [INFO] , за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з копією подання органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2025 року №108-1737 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] », орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над дружиною троюрідного діда [PERSON] , у разі визнання її недієздатною. Відповідно до копії висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Святошинського району м. Києва №218 від 29 жовтня 2024 року про стан здоров`я заявника, [PERSON] здоровий, протипоказань для опіки над людиною не виявлено. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч.1 ст.41 ЦК України). Згідно зі ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи норми ЦК України так ЦПК України у даному питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. У матеріалах справи наявне подання органу опіки та піклування про призначення недієздатному опікуна. Таким чином, враховуючи викладене та матеріали справи, суд вважає за необхідне призначити [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] . Відтак, заява підлягає задоволенню. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч.6 ст.300 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. У відповідності до вимог ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved