Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

14 липня 2025 року до Солом`янського районного суду за ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 30.09.2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції між Позивачем - [PERSON] та Відповідачкою - [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 66. За спільною згодою подружжя, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка було визначено як [PERSON] , а дружини - [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] (24 роки) та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (14 років). Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалось, оскільки погляди на сімейне життя та обов`язки у них абсолютно різні. По різних питаннях сімейного життя сторони не змогли дійти згоди, у зв`язку з чим, в сім`ї постійно відбуваються сварки. Дані обставини поступово призвели до втрати почуттів та взаєморозуміння між ними. Окрім того, через несумісні характери та відсутність спільних інтересів, взаємоповаги, розуміння і любові наше спільне життя як подружжя почало неухильно та впевнено розпадатися. Зважаючи на це, перспектив побудови справжніх сімейних стосунків та збереження сім`ї позивач не бачить. На даний час сторони проживають окремо, спільний побут та спільне господарство між ними не ведуться, подружні стосунки не підтримуються, в зв`язку із чим спільне життя як подружжя та подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача. Вже істотно тривалий проміжок часу Позивач та Відповідачка проживають окремо і не підтримують подружніх відносин між собою. Спільне життя Позивача з його дружиною не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та істотне (значне) розходження власних поглядів на сімейні обов`язки, зокрема, та сімейні відносини взагалі. Позивач глибоко переконаний, що подальше проживання разом із Відповідачкою однією сім`єю в зареєстрованому шлюбі неможливе, оскільки воно все одно не сприятиме зміцненню сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Зважаючи на досить тривале проживання Позивача та Відповідачки окремо, у кожного із них встановився самостійний незалежний один від одного спосіб життя. Досягти згоди з Відповідачкою щодо розірвання шлюбу в добровільному порядку не вдалося, а тому позивач змушений звертатися до суду з позовом про розірвання шлюбу. 15 липня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі 17 липня 2025 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі, без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. 04 вересня 2025 року від позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначав щодо неможливості примирення між ним та Відповідачкою - [PERSON] . Шлюб між ним та Відповідачкою було укладено 30 вересня 2000 року. Від того часу, у силу незбігу життєвих цінностей, уявлень про подружні ролі та способу життя, між ними виникли непереборні розбіжності, які не вдалося подолати протягом тривалого часу спільного життя. Вже тривалий час подружжя проживає окремо, не ведуть спільного побуту, не мають жодних спільних планів чи перспектив на відновлення подружніх стосунків. Почуття подружньої близькості, взаємоповаги, довіри та підтримки повністю втрачено. Крім того, неодноразові спроби налагодити діалог між ними виявилися безрезультатними, і навіть мінімального рівня комунікації, притаманного для подружжя, наразі не існує. Вважає, що будь-які заходи, спрямовані на примирення, є формальністю, яка не матиме практичного результату та лише затягуватиме процес розірвання шлюбу. У шлюбі відсутні елементарні засади - взаємна згода, довіра, бажання бути разом, тому відновлення подружнього союзу не є можливим. Враховуючи викладене, а також те, що спільне проживання та подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив Суд не надавати строку для примирення відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України та не застосовувати положення ст. 111 Сімейного кодексу України, адже примирення між ним та Відповідачкою є неможливим. Ухвала від 15 серпня 2025 року та копія позовної заяви з доданими матеріалами надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з відповіді №1465473 від 10.06.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: [ADDRESS] . Разом з тим, до суду повернувся поштовий конверт із вказаними документами з відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Оскільки у встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 30 вересня 2000 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторно), виданим Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] , актовий запис №66 (а.с. 12). Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб між ними є формальним, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а подальше їх спільне проживання у шлюбі та його збереження стало дійсно неможливим і суперечить їхнім інтересам. Таким чином, сторони створили умови за яких їх шлюб фактично припинився. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд роз`яснює, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 р. 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940), державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який отримав рішення суду про розірвання шлюбу, повинен у день його надходження зробити відмітку про розірвання шлюбу на лицьовому боці актового запису про шлюб, зазначивши дату і номер рішення суду, повне найменування суду, яким ухвалено рішення, а також внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після цього не пізніше наступного робочого дня відділ державної реєстрації актів цивільного стану надсилає повідомлення (додаток 9) до архіву органу державної реєстрації актів цивільного стану, у якому зберігається другий примірник актового запису про шлюб, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання повідомлення, проставляє у ньому відповідну відмітку. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 0.0.4390827995 від 30 травня 2025 року, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., сплачений за подання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved