Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

22 травня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 грудня 2023 року між ТОВ «Авентус України» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 7372433 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору, первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 25 000,00 грн на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитні кошти було надано шляхом перерахування на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 30 вересня 2024 року між ТОВ «Авентус України» та ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» було укладено Договір факторингу № 30.09/24-Ф від 30.09.2024 року, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором відповідача було відступлено позивачу. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.09.2024 року у загальному розмірі 91 000,00 грн, яка складається з 25 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 66 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Також позивач просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 30 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 06 серпня 2025 року. До суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію». Надані позивачем копії кредитного договору, паспорту споживчого кредиту не можуть вважатися електронними документами, оскільки не відповідають вимогам ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідачу не було повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору. Позивачем не надано належних первинних документів (розрахункового документа, платіжного доручення, меморіального ордеру або виписки з банківського рахунку), які підтверджували б факт перерахування кредитних коштів первісним кредитором відповідачу. Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, який би узгоджувався з умовами кредитного договору та вимогами законодавства. Відповідач є військовослужбовцем з 20 жовтня 2024 року, що згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виключає нарахування штрафних санкцій, пені та відсотків за користування кредитом. У судове засідання представники сторін не з`явилися, надали заяви про розгляд у їх відсутності, свої позиції підтримали. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних). Порядок вчинення електронних правочинів визначається Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України, оригіналом електронного доказу вважається електронна форма доказу, яка підтверджує наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Якщо оригінал електронного доказу не належить до речових доказів, такий доказ може бути поданий суду у роздрукованому вигляді або на електронному носії. Оцінюючи укладення кредитного договору в електронній формі, суд виходить з того, що позивачем надано копії Договору № 7372433 від 14.12.2023 року, паспорту споживчого кредиту у роздрукованому вигляді (паперова копія), надані документи не можуть вважатися оригіналом електронного доказу в розумінні ст. 100 ЦПК України, оскільки не містять електронного підпису та не надані на електронному носії. Позивач посилається на підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, проте належних доказів направлення такого ідентифікатора саме відповідачу та його використання останнім для підписання договору не надано. Позивачем не доведено, що саме відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, пройшов ідентифікацію та верифікацію, отримав одноразовий ідентифікатор та використав його для підписання договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо оригінал електронного доказу не належить до речових доказів, такий доказ може бути поданий суду у роздрукованому вигляді або на електронному носії. Якщо оригінал електронного доказу не є в наявності у сторони справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової або електронної) такий доказ не береться судом до уваги. Таким чином, надані позивачем паперові копії кредитного договору не можуть вважатися належними доказами укладення договору в електронній формі, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не містять обов`язкових реквізитів електронного документа. Крім того, позивачем не надано належних первинних документів, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів саме відповідачу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Позивачем не надано належних доказів платіжного доручення, меморіального ордеру або виписки з банківського рахунку, які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів саме первісним кредитором на підставі кредитного договору з відповідачем. Надана позивачем довідка (витяг з листа) про перерахування коштів від платіжної установи ТОВ «Пейтек Україна» не може вважатися належним первинним документом, оскільки не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених законодавством про бухгалтерський облік, та не підтверджує, що кошти перераховувалися саме на підставі спірного кредитного договору. Крім того, у наданому чеку про переказ коштів відсутнє ПІБ та ІПН отримувача, зазначено лише маску платіжної картки 414949XXXXXX9795. При цьому не доведено, що дана платіжна картка належить саме відповідачу. Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником. Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач був письмово повідомлений про відступлення права вимоги новому кредитору. Таким чином, позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача, оскільки: не доведено факт укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем у встановленій законом формі з дотриманням вимог законодавства про електронні документи, не доведено факт перерахування кредитних коштів первісним кредитором відповідачу на підставі спірного кредитного договору, не доведено факт належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed