Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про оголошення її сина [PERSON] , [INFO] померлим. Заява обґрунтована тим, що вона є матір`ю [PERSON] , який був призваний по мобілізації та призначений на посаду командира 2 гранатометного відділення протитанкового взводу вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . [INFO] [PERSON] від начальника [INFO] отримала сповіщення сім`ї №14 про те, що її син\~ [PERSON] зник безвісті у ході ведення оборонного бою на території Северодонецького району Луганської області у результаті штурмових дій противника в напрямку населених пунктів Ниркове-Миколаївка. Необхідність оголошення [PERSON] померлим заявник пов`язує із реалізацію своїх прав на отримання спадщини та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. В судове засідання представник заявника не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник Новоселицького відділу ДРАЦС у Чернівецькому районі в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Від представника Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими надійшла заява про розгляд справи без його участі. В судове засіданні представник Міністерства оборони України не з`явився, однак подав заперечення, в якому просив відмовити в задоволенні заяви. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] був сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 25.02.2022 року №41, молодший сержант [PERSON] прибув та приступив до виконання службових обов`язків ВЧ [NUMBER] . Із сповіщення сім`ї №14 від 13.06.2022 року вбачається, що [PERSON] 11.06.2022 року зник безвісти у ході ведення оборонного бою на території Северодонецького району Луганської області у результаті штурмових дій противника у напрямку населених пунктів Ниркове-Миколаївка. Відповідно до витягу з ЄРДР №12022131530000669 від 13.06.2022 року було відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 1\~статті 146-1\~Кримінального кодексу\~України у зв`язку з тим, що 12.06.2022 року до ЧЧ ВП №4 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області надійшло повідомлення від командира військової частини [NUMBER] про те, що [INFO] в районі населеного пункту Ниркове Луганської області під час бойового зіткнення з військовослужбовцями збройних сил рф безвісно зник солдат в/ч [NUMBER] [PERSON] . Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі №910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку із воєнним станом як таким. За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, датою завершення бойових дій в Попаснянській міській територіальній громаді, до складу якої входять населені пункти Ниркове та Миколаївка, є 07.05.2022 року. Таким чином, заперечення представника Міністерства оборони України з вищевказаних підстав судом відхиляються як необґрунтовані. Актом проведення службової перевірки, який затверджений командиром військової частини [NUMBER] від 20.06.2022 року, було вирішено службову перевірку по факту зникнення безвісти одинадцяти військовослужбовців, в тому числі [PERSON] , вважати завершеною, та вважати їх такими, що пов?язані із виконанням бойового завдання по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, і настало під час виконання обов?язків військової служби при відсічі і стримуванню збройної агресії проти України та вважати їх безвісти відсутніми за особливих обставин. Також із додатків до даного акту було встановлено, що згідно витягу з журналу бойових дій військової частини [NUMBER] від 29.05.2022 року в ході ведення бойових дій підрозділами 8 огшб за 11.06.2022 року є втрати в особовому складі, в тому числі пропав безвісті [PERSON] . Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №41 від 25.02.2022 року [PERSON] був прийнятий на службу до району виконання завдань військової частини [NUMBER] на посаду командира гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 11.06.2022 року встановлено, що [PERSON] вважати таким, що 11.06.2022 року зник безвісті. Рапортом командира вогневої підтримки військової частини [NUMBER] встановлено, що 10.06.2022 року в ході ведення оборонного бою з військовими формуваннями російської федерації на території Сєверодонецького району Луганської області зник безвісти [PERSON] в результаті штурмових дій противника в напрямку населених пунктів Ниркове-Миколаївка. Витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 06.11.2023 року №3145 встановлено, що особливих обставин вважати [PERSON] таким, що ймовірно потрапив та/або можуть перебувати у полоні підтверджуюча інформація відсутня. Із повідомлення Координаційного штабу з питань поводження із військовополоненими №222/КШ/28895 від 21.10.2025 року встановлено, що до даної організації відомості від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування [PERSON] у полоні не надходили. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів дає суду підстави із великим ступенем ймовірності вважати, що [INFO] настала смерть [PERSON] . Враховуючи вищевикладене заяву слід задовольнити, а [PERSON] оголосити померлим із вищевказаної дати.

Outcome: approved