Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

28 серпня 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовував тим, що з 23 серпня 2002 року із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №359. Від шлюбу подружжя має повнолітню дитину [PERSON] , 2002 року народження. Питання її утримання та опіки не потребує вирішення. Зазначає, що їх подружні відносини з відповідачем фактично припинені. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Акцентує увагу, що з 07 березня 2022 року вони не проживають разом, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що є підставою для розірвання шлюбу. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не є можливим. На підставі викладеного просив суд: Розірвати шлюб, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 23 серпня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 359. 16 вересня 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 24 вересня 2025 року копія зазначеної ухвали направлена на адресу позивача, яка зазначена у позовній заяві, засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». 24 вересня 2025 року за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» направлялась копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви, проте судова кореспонденція їй не вручена та 16 жовтня 2025 року повернута до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». 24 вересня 2025 року відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулась до суду с заявою про відкладення розгляду справи на 6 місяців, у зв`язку з тим, що на даний час перебуває за кордоном та не може особисто брати участь у судовому засіданні, а також у зв`язку з відсутністю домовленостей щодо розподілу спільного майна. Просила врахувати зазначені обставини при визначенні нової дати засідання. 22 жовтня 2025 року представник відповідача, адвокат Мариненко О.В., що підтверджується ордером про надання правничої допомоги № 2032009 від 21 жовтня 2025 року, звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 23 серпня 2002 року із відповідачем укладений шлюб, який зареєстровано, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, серія [NUMBER] , актовий запис № 359. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини не змінено. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , 2002 року народження, яка є повнолітньою та питання про її утримання та опіку не потребує вирішення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 7 березня 2022 року, остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. У них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не є можливим. Так, відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.\~55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 вересня 2025 року відповідач, [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулась до суду с заявою про відкладення розгляду справи на 6 місяців, у зв`язку з тим, що на даний час перебуває за кордоном та не може особисто брати участь у судовому засіданні, а також у зв`язку з відсутністю домовленостей розподілу спільного майна. Просила врахувати зазначені обставини при визначенні нової дати засідання. За положеннями ст. 111 СК України суд може відкласти розгляд справи та надати подружжю строк для примирення, якщо один з подружжя не бажає розлучення. Суд, за результатами розгляду матеріалів справи та заяви відповідача вважає, що обставини справи не потребують відкладення розгляду справи на строк 6 місяців, оскільки в заяві відповідач не подала фактичних заперечень саме проти розірвання шлюбу, а також не просила суд про надання строку на примирення, а зазначає, що є лише питання розподілу майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення або зупинення провадження у даній справі на строк 6 місяців. Якщо в процесі розірвання шлюбу виникають питання щодо поділу спільного майна подружжя, такі питання мають бути вирішені окремо. Згідно з ст. ст. 60, 69 СК України, майно, набуте під час шлюбу, є спільною власністю та подружжя має право на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, незалежно від того, розірвано шлюб чи ні. Однак, оскільки в позові не зазначено вимог щодо поділу спільного майна подружжя, суд не розглядає це питання. У зв`язку з відсутністю вимоги про поділ майна у позові, суд зазначає, що питання поділу майна може бути розглянуте в іншому провадженні, якщо одна зі сторін звернеться до суду з окремим позовом щодо цього. Судом встановлено,\~що 22\~жовтня 2025\~року представник\~відповідача,\~адвокат Мариненко\~О.В.,\~що звернувся\~до суду\~із заявою\~про ознайомлення\~з матеріалами\~справи та\~ фактично ознайомлення відбулося 23.10.2025 року, про що міститься відмітка в матеріалах справи (а.с.19). Після ознаоймлення з матеріалами справи, представником відповідача не було подано будь-яких додаткових заяв або клопотань, що стосуються розгляду цієї справи, а також не заявлено про необхідність відкласти засідання чи надати додаткові документи чи докази. Суд також зазначає, що відсутність заяв чи клопотань з боку представника позивача після ознайомлення з матеріалами справи свідчить про відсутність необхідності в подальших процесуальних діях з його боку для розгляду справи про розірвання шлюбу. Виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що відповідач вчиняє дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Outcome: approved