Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Зміст заяви та позиції учасників справи [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати його усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] ,[INFO] , та внести зміни до актового запису за № 22 від 24 червня 2011 року, складеного виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, а саме: змінити по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] », змінити відомості про батька: вказати « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с. Любохини Старовижівського району Волинської області», виключити попередні відомості про батька « [PERSON] »; інші відомості про дитину залишити без змін. Заявник [PERSON] вказав, що 15 березня 2013 року він уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з дружиною мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник проживає разом із дружиною та дітьми за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає син дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] (вік дитини на день подання заяви до суду 14 років). Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] його батьком записано [PERSON] . Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] підтверджується факт того, що 28 серпня 2025 року [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації змінив по батькові на [PERSON] . За час спільного проживання між заявником [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] склалися близькі та довірливі стосунки. [PERSON] піклується про матеріальне забезпечення, фізичний і духовний розвиток дитини, виховує як рідного сина. Тому, заявник [PERSON] вирішив усиновити неповнолітнього [PERSON] . Біологічний батько дитини - [PERSON] позбавлений батьківських прав. Заявник вказав, що отримав усі відповідні дозвільні документи та відповідно до висновку органу опіки та піклування може бути усиновлювачем [PERSON] . Заявник [PERSON] є громадянином України, дієздатною особою та старший за дитину, яку він бажає усиновити, більш як на п`ятнадцять років. Останній має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, медичних протипоказань для усиновлення немає, не знятої чи не погашеної судимості немає, до кримінальної відповідальності не притягався, у розшуку не перебуває. Для проживання, навчання дитини створені належні умови, ознак неблагополуччя не виявлено. Дружина заявника - [PERSON] надала письмову нотаріально завірену згоду на усиновлення неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до Висновку про можливість бути усиновлювачем № 35/0926/2-25 від 22 вересня 2025 року Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області, громадянин [PERSON] може бути усиновлювачем дитини [PERSON] . Тому заявник [PERSON] просив суд визнати його усиновлювачем неповнолітнього [PERSON] . Позиції учасників справи у судовому засіданні В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Клімук Н.А. заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області Махун Л.М. в судовому засіданні зазначила, що вважає усиновлення неповнолітньої дитини заявником доцільним і таким , що відповідає інтересам дитини. Також не заперечила щодо внесення відповідних змін у актовий запис про народження дитини. Заінтересована особа: [PERSON] (матір неповнолітнього [PERSON] ) в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Неповнолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні також не заперечив проти свого усиновлення заявником зі зміною на зазначені вище по батькові. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 29 вересня 2025 року Старовижівського районного суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановили здійснювати у закритому судовому засіданні в порядку окремого провадження у складі одного судді і двох присяжних. Призначили справу до розгляду в закритому судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 30 жовтня 2025 року . Заінтересованим особам запропонували подати, протягом 15 календарних днів з дня отримання копії даної ухвали, письмові пояснення щодо заяви. Викликали в судове засідання дитину [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом Заявник [PERSON] 15 березня 2013 року він уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] . Про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Любохинівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, актовий запис № 04 від 15 березня 2013 року. Від шлюбу з дружиною мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проживає разом із дружиною та дітьми за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними проживає син дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] від 16 травня 2025 року [PERSON] 15 червня 2011 року (вік дитини на день подання заяви до суду 14 років), батьком записано [PERSON] . Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] підтверджується факт того, що 28 серпня 2025 року [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації змінив по батькові на [PERSON] . Із паспорта № [NUMBER] , виданого органом № 0725 08 вересня 2025 року вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові неповнолітньої дитини [PERSON] . За час спільного проживання між заявником [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] склалися близькі та довірливі стосунки. [PERSON] піклується про матеріальне забезпечення, фізичний і духовний розвиток дитини, виховує як рідного сина. Тому заявник [PERSON] вирішив усиновити неповнолітнього [PERSON] . Біологічний батько дитини - [PERSON] позбавлений батьківських прав. Даний факт підтверджується рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 травня 2017 року, справа № 168/314/17. Заявник [PERSON] отримав усі відповідні дозвільні документи та відповідно до висновку органу опіки та піклування може бути усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] є громадянином України, дієздатною особою та старший за дитину, яку він бажає усиновити, більш як на п`ятнадцять років. Відповідно до висновку КНП «Старовижівська багатопрофільна лікарня» Старовижівської селищної ради про стан здоров`я заявника, останній має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря нарколога та психіатра н перебуває, медичних протипоказань для усиновлення не має. Згідно з витягу серії ФОВА-004624808 з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» заявник не знятої чи не погашеної судимості не має, до кримінальної відповідальності не притягався, у розшуку не перебуває. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Бабич Н.Г. від 11 вересня 2025 року та зареєстрованої в реєстрі за № 1070, мати неповнолітньої дитини, яка усиновлюється, дружина заявника - [PERSON] надала згоду на усиновлення неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до Акту № 65 від 03 вересня 2025 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області обстеження умов проживання за вище вказаною адресою створені належні умови для проживання, навчання дитини, ознак неблагополуччя не виявлено. Неповнолітній [PERSON] має окрему кімнату, комп`ютерний стіл та всі умови для навчання та свого розвитку. Будинок належить батькові заявника - [PERSON] . Окрім того судом встановлено, що заявник [PERSON] має постійний додатковий підробіток. Тому постійно отримує кошти, на які забезпечує сім`ю. Згідно з Висновком № 35/0926/2-25 від 22 вересня 2025 року про можливість бути усиновлювачем Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області висновується таке: громадянин [PERSON] може бути усиновлювачем дитини [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із даним висновком Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області № 35/0926/2-25 від 22 вересня 2025 року. Заявник [PERSON] ніколи не позбавлявся батьківських прав, не був усиновлювачем іншої дитини, не зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами. Тому, суд бере до уваги думку неповнолітнього [PERSON] в судовому засіданні про те, що останній також не заперечив проти свого усиновлення заявником зі зміною на зазначені вище даних по батькові. Що узгоджується із висновком Верховного Суду про те, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору щодо її виховання, місця проживання (у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав або їх поновлення), а також спору щодо управління її майном (постанова ВС від 09 листопада 2020 у справі №487/7241/18. Таке бажання суд вважає абсолютним та свідчить у цьому випадку про те, що усиновлення неповнолітнього [PERSON] заявником [PERSON] відповідатиме та захищатиме інтереси самої дитини, передбачені Конвенцію про права дітей та Декларацією прав дитини. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Згідно статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. У статті 211 СК України зазначено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Згідно статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом Відповідно до частини 4 статті 218 СК України усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Відповідно до частини 1 статті 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно статті 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народження матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 СК України. Відповідно до частини 4 статті 295 ЦК України Прізвище, власне ім`я та по батькові фізичної особи можуть бути зміненні у разі її усиновлення, визнання усиновлення недійсним або його скасування відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Відповідно до частини 2 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно частини 3 статті 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Окрім того, згідно статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Статтею 10 Конвенції передбачено, що компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Під час такого встановлення обставин і після цього дані можуть збиратися, оброблятися й розповсюджуватися лише відповідно до правил, які стосуються професійної конфіденційності й захисту персональних даних. Установлення обставин в належному обсязі в кожній справі стосується настільки, наскільки це є можливим, та з таких питань: a) особистості, стану здоров`я та соціального середовища усиновлювача, подробиць про його домівку та умови проживання, його здатності виховувати дитину; b) причин, з яких усиновлювач бажає усиновити дитину; c) причини, через які інший з подружжя або зареєстрованих партнерів не приєднується до заяви, коли лише один з подружжя або зареєстрованих партнерів звертається із заявою про усиновлення; d) взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою; e) особистості, стану здоров`я й соціального середовища дитини, а також з урахуванням встановлених законом обмежень її сімейного походження та її цивільного стану; f) етнічного, релігійного та культурного походження усиновлювача й дитини. Таким чином, судом встановлено, що заявник [PERSON] має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, також, враховуючи наявність згоди матері та самої дитини на усиновлення, вік, стан здоров`я та матеріальне становище усиновлювача, відповідність вимогам законодавства та моральним засадам суспільства заявника, як усиновлювача, та інтереси дитини, суд висновує про задоволення заявлених вимог. Суд, у відповідності до статей 229, 231 СК України, вважає за можливе задовольнити також вимоги заявника та внести зміни до актового запису за № 22 від 24 червня 2011 року, складеного виконавчим комітетом Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області, а саме: - у графі «прізвище, ім`я та по батькові» змінити по батькові « [PERSON] » на « [INFO] », (прізвище « [PERSON] » та ім`я « [PERSON] » залишити без змін); - у графі «відомості про батька» вказати: « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с. Любохини Старовижівського району Волинської області», виключити попередні відомості про батька « [PERSON] »; -інші відомості про дитину залишити без змін. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 4 статті 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved