Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з цим позовом до відповідачки [PERSON] , у якому вказує, що 18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ «Селфі Кредит») та відповідачкою укладено договір про надання споживчого кредиту № 1182645, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кошти в розмірі 15\~000,00 грн строком на 360 днів шляхом переказу на її платіжну карту № [NUMBER] , емітовану в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ»), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1182645 від 18 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Відповідачка належним чином не виконувала своїх обов`язків із повернення кредиту, внаслідок чого станом на 29 липня 2024 року її заборгованість становить 88 874,99 грн, з яких: 14 999,99 грн -\~заборгованість за кредитом, 73 875,00 грн\~- заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5 кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) за період з 18 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року. Із урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 1182645 від 18 грудня 2023 року станом на 29 липня 2024 року у розмірі 88 874,99 грн та судові витрати по справі. Відповідачкою відзив до суду не подано. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року дану цивільну справу передано на розгляд до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Руденко К. В. у судове засідання не з`явився, у поданому до суду письмовому клопотанні розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. У поданій до суду письмовій заяві [PERSON] просила справу слухати за її відсутності. Вказала, що позов визнає частково та заперечує проти нарахованих позивачем відсотків по кредиту. Просила суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх неспівмірними. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16. Тому підстав для відкладення розгляду даної справи суд не вбачає. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково із наступних підстав. Як встановлено судом, 18 грудня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 1182645 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Н094. За умовами договору сума кредиту складає 15\~000,00 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою - 2,5 % у день та зниженою процентною ставкою\~- 0,25 % у день. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит у сумі 15\~000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] , емітовану в АТ «ПУМБ», що підтверджується повідомленням АТ «ПУМБ» від 02 липня 2025 року № КНО-07.8.5/8704БТ, випискою по особовому рахунку [PERSON] в АТ «ПУМБ». 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024, за яким клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором. Відповідно до п. 3.5 договору факторингу № 29/07/2024 фактор необмежений у своєму праві та може відступити або передати повністю або частково, всі або будь-які права, вигоди та зобов`язання як за цим договором, так і за кредитними договорами та договорами забезпечення третім особам. Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 29/07/2024 під правом вимоги розуміється всі права грошової вимоги клієнта за кредитними договорами до боржників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі кредитних договорів, в тому числі і за договорами забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами та підтверджуються документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами, які відступаються факторові за цим договором. Згідно з п. 3.1.3 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього договору та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені п. 4.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Як вбачається із платіжної інструкції № 1118 від 29 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплачено ТОВ «Селфі Кредит» 1\~838\~137,38 грн суми фінансування згідно договору факторингу № 29/07/2024 від 29 липня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29 липня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передав, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» прийняв на умовах, визначених договором, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1182645 в сумі 88 874,99 грн. Статтею 11 Цивільного кодексу України\~(далі\~- ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~ст. 207 ЦК України\~(в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). У силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 3\~ст. 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію»\~(тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4\~ст. 11 Закону № 675-VIII\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. За змістом ч. 6\~ст. 11 Закону № 675-VIII\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону № 675-VIII). У силу п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону № 675-VIII\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як зазначено вище, 18 грудня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредиту, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Із матеріалів справи також убачається, що ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит у сумі 15 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 29/07/2024, що відповідачкою не оспорюється. Матеріалами справи також підтверджено факт здійснення оплати за відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на рахунок ТОВ «Селфі Кредит». Отже, право вимоги за кредитним договором № 1182645 від 18 грудня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачкою отриманих у позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом у межах визначеного сторонами строку кредитування. Тому з [PERSON] безумовно підлягає до стягнення 14 999,99 грн заборгованості по тілу кредиту, що не заперечується відповідачкою. Проте, перевіряючи доводи [PERSON] щодо невірного нарахування позивачем суми відсотків за користування кредитом у межах заявленого періоду стягнення, суд зазначає наступне. 22 листопада 2023 року прийнято\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ\~(набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~(пп. 6 п. 5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»\~(пп. 13 п. 5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5\~ст.\~8\~Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому згідно з п. 17 розділу\~IV\~Прикінцеві та\~перехідні положення\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує із вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5 %, з 20 серпня 2024 року - не більше 1 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I\~цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим\~Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із матеріалів справи слідує, що відповідачка отримала кредитні кошти 18 грудня 2023 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що згідно вимог\~Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~із відповідачки підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом за період з 18 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року в наступному розмірі. Згідно з положеннями п. 3.1 кредитного договору № 1182645 від 18 грудня 2023 року нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». За період з 18 грудня 2023 року по 14 січня 2024 року проценти за договором становлять 1050,00 грн (15\~000,00 ? 0,25 % (знижена процентна ставка, так і в розрахунку) ? 28 = 1050,00). Судом враховується, що 14 січня 2024 року [PERSON] сплачено у рахунок платежів за кредитним договором грошові кошти в сумі 1050,01 грн, після чого залишок фактичної заборгованості за кредитом становив 14\~999,99 грн. За період з 15 січня 2024 року по 21 квітня 2024 року проценти за договором складають 36\~749,97 грн (14\~999,99 ? 2,5 % (стандартна процентна ставка, так і в розрахунку) ? 98 = 36\~749,97). За період з 22 квітня 2024 року по 29 липня 2024 року проценти за договором складають 22\~274,98 грн (14\~999,99 ? 1,5 % (згідно з п. 17 розділу\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування») ? 99 = 22\~274,98). Отже, сума процентів за кредитним договором, яка підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача за період з 18 грудня 2023 року по 29 липня 2024 року, з урахуванням фактично сплачених коштів у розмірі 1050,00 грн, становить 59\~024,95 грн ((1050,00 + 36\~749,97 + 22\~274,98) 1050,00 = 59\~024,95). Загальний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1182645 від 18 грудня 2023 року, яка підлягає стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», складає 74\~024,94 грн (59\~024,95 грн процентів + 14 999,99 грн тіла кредиту = 74\~024,94 грн). Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 2017,64 грн (74\~024,94 ? 2422,40 ? 88 874,99 = 2017,64). Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України). Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До позовної заяви позивачем додано договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 45 від 04 лютого 2025 року до договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року, витяг з реєстру № 1 від 04 лютого 2025 року, платіжну інструкцію про сплату коштів. Відповідно до умов договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», визначено, що вартість складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника становить 10\~000,00 грн. Відповідно до положень п. 4.1 цього договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги, після підписання акта приймання-передачі наданих послуг. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг № 45 від 04 лютого 2025 року до договору про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02 серпня 2024 року, витягом з реєстру № 1 від 04 лютого 2025 року до цього акта за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 1182645 та клопотання про витребування доказів встановлено вартість 10\~000,00 грн, загальна кількість складених позовних заяв становить 10 штук на загальну суму 100\~000,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1990 від 06 лютого 2025 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило [PERSON] 100\~000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Оцінюючи надані докази щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у суді, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для позивача; наявністю заперечень відповідачки щодо розміру заявлених витрат ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн. Такі витрати на професійну правничу допомогу в межах вказаної суми є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом Руденком К. В. позивачу обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Разом з тим, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 5830,38 грн (74\~024,94 ? 7000,00 ? 88 874,99 = 5830,38). На підставі ст.ст. 509, 512, 514, 516, 517, 526, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial