Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчання у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара. У зв`язку з навчанням на денній формі він не має можливості працевлаштуватися та самостійно забезпечувати себе. Відповідач є працевлаштованим, та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу отримувати їх спільного сина. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 28.04.2007 року, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що зроблено актовий запис №23. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 18.09.2007 року, [PERSON] народився [INFO] , про що 18.09.2007 року зроблено актовий запис №97. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.08.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 28.04.2007 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №23 - розірвано. Як вбачається з довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 27.09.2024 року №386382, [PERSON] [INFO] , здобуває вищу освіту за ступенем бакалавра у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара з 08.08.2024 року, дата завершення здобуття освіти 30.06.2028 року. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Зі змісту ст.\~199\~Сімейного\~кодексу (надалі СК України), вбачається якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не працює що свідчить про те, що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням повнолітній дитині має надавати не тільки матір, а й батько. Проте відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~\~ст.\~80\~\~ЦПК України,\~\~достатніми є\~докази,\~\~які \~у\~\~своїй сукупності\~\~дають \~змогу\~\~дійти висновку\~\~про \~наявність\~\~або відсутність\~обставин\~справи,\~\~які\~входять\~ до\~предмета \~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач підтвердила належними та допустимим доказами, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Частиною 1\~ст. 191 СК України, встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. У відповідності до\~ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved