Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №102139772 в розмірі 20875,00 гривень та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі\~ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено кредитний договір №102139772. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, який створено в інформаційно-комунікаційній системі через сайт ТОВ «Мілоан» та/або мобільний додаток чи інші засоби. Підписання даного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав пакет цього кредитного договору разом із додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті, ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтвердив, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.\~641,644 ЦК України\~на укладення договору кредиту та визнають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до вимог якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16 липня 2024 року до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 102139772 в сумі 20875,00 гривень, з яких: 5000 гривень\~- сума заборгованості за основною сумою боргу; 14875,00 гривень\~- сума заборгованості за відсотками; 1000,00 гривень\~- заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЕАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №102139772 в розмірі 20875,00 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 10 квітня 2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому останній зазначив, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Кредитний договір від 15.12.2021 року №102139772 мав був бути підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надсилається на визначений номер телефону, в матеріалах позовної заяви зазначено детальну інформацію щодо процесу оформлення даного кредитного договору почасово, зокрема: ПІБ позичальника, ідентифікаційний код, паспортні дані, адресу реєстрації, номер телефона, електрону пошту, крім того в анкеті заяві вказано дату народження позичальника. Відповідач зазначає, що номер телефону [NUMBER] , який належить відповідачу, не був вказаний при укладанні жодного кредитного договору. Разом з тим, відповідач [PERSON] вказує, що в період з 29.10.2021 по 23.01.2022 року він знаходився за межами України, мешкав в гірській місцевості без доступу до телекомунікацій та інтернету, таким чином вказаний договір не підписаний електронним підписом саме відповідача, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, який надається на СМС повідомленням на мобільний номер позичальника. Крім того, стороною позивача не було надано в якості доказів виписку про рух коштів, яка б могла підтвердити наявність заборгованості у відповідача. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документом, що створений саме позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, а відповідно не може бути доказом наявності заборгованості, вказаної позивачем. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду надав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений кредитний договір № 102139772, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, шляхом їх перерахування у безготівковій формі за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту. Так, судом встановлено, що між сторонами було погоджено наступні умови: сума кредиту 5000,00 грн.; строк кредиту 15 днів (тобто до 30.12.2021 року; проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2125,00 грн.; реальна річна процентна ставка - 553,031 % річних ; комісія за надання кредиту 1000,00 грн.; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,50% від суми фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процента ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього договору разом з додатками в електронному вигляді в особистому кабінеті та ознайомився з усіма його умовами. Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит №102139772 від 15 грудня 2021 року (Додаток №1 до договору) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем до 30.12.2025 року. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання ТОВ «Мілоан» перед відповідачем виконало. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК Українизаміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджено факт відступлення права грошової вимоги, так, 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до вимог якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №102139772 від 15 грудня 2021 року в сумі 20875 гривень, з яких: 5000,00 гривень\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 14875,00 гривень\~сума заборгованості за відсотками; 1000,00 гривень\~заборгованість за комісією; 0,00 гривень\~сума заборгованості за пенею. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно до п. 3.2.6. Кредитного договору №102139772 від 15 грудня 2021 року Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. п. 7.1. Кредитного договору визначає, що Цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини, набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №16072024 від 16 липня 2024 року було передано ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від первинного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» згідно Договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, з якої вбачається, що сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 20875 гривень, з яких: 5000,00 гривень\~сума заборгованості за основною сумою боргу; 14875,00 гривень\~сума заборгованості за відсотками; 1000,00 гривень\~заборгованість за комісією; 0,00 гривень\~сума заборгованості за пенею. Згідно п. 9.1. кредитного договору сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору (у т.ч. Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством) або окремих умов цього Кредитного договору (індивідуальної частини) не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір (індивідуальну частину) і без включення до нього умов, що визнані недійсними, нікчемними, неукладеними. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. ст.1048,1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з п. 1 ч. 1ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 513ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст.516ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2\~ст.517 ЦК України\~боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 530 ЦК України\~передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1ст.2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст.ст.12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналізуючи наведені вище норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] 15.12.2021 було укладено кредитний договір №102139772 у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов. Так, в матеріалах справи наявні відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості відповідача, графік платежів за договором про споживчий кредит №102139772 від 15.12.2021 року, а також документи щодо переходу права вимоги за якими позивач набув право грошової вимоги стосовно відповідача від первісних кредиторів. Також позивач надав суду докази перерахування коштів на рахунок відповідача. Таким доказом є платіжне доручення №36625628 від 15 грудня 2021 року, відповідно до якого на картку відповідача № [NUMBER] , з вказанням призначення платежу «кошти згідно договору №102139772», платник - ТОВ «Мілоан», отримувач [PERSON] було перераховано кошти в сумі 5 000,00 грн. Дата проведення зарахувань відповідає даті укладення договору №102139772 від 15 грудня 2021 року. Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури ТОВ «ФК «Елаєнс». Разом з тим, позивач у поданому відзиві зазначив, що не міг укласти кредитний договір в електронному вигляді через перебування у гірській місцевості та відсутності мережі інтернет та інших комунікацій. Суд зазначає, що даний факт відповідачем не підтверджено жодним чином, перебування останнім за кордоном не позбавляє можливості підписання договору кредиту в електронному вигляді. Разом з тим, в матеріалах справи містяться докази про отримання відповідачем електронного коду для укладання вищевказаного правочину. Таким чином, суд вважає, що надані позивачем докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів є належними, допустимими і достовірними, і відповідачем в достатньому та беззаперечному обсязі спростовані не були. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно дост. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором №102139772 від 15 грудня 2021 року становить 20875,00 гривень. Крім того, судом встановлено, що відповідно до умов даного договорів відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №102139772 від 15 грудня 2021 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] . Враховуючи викладені обставини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved