Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

05 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (скорочена назва АТ «А-БАНК»), в якому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 травня 2021 року у розмірі 76\~279, 92 грн. станом на 11 травня 2024 року, яка складається з заборгованості за кредитом 53\~732, 18 грн. та заборгованості по відсоткам 22\~547, 74 грн., та стягнути судові витрати у розмірі 3\~028, 00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 17 травня 2021 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44, 4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11 травня 2024 року має заборгованість в сумі 76279, 92 грн., яка складається з наступного: 53\~732, 18 грн. заборгованість за кредитом; 22\~547, 74 грн. заборгованість по відсоткам. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2024 року справу передано для розгляду судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевій О.П. Ухвалою суду від 10 червня 2024 року відкрито провадження по справі №522/8894/24, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Приморського районного суду м. Одеси відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву на позов не скористувалася. В судове засідання 30 жовтня 2025 року, представник позивача не з`явився, разом з позовом до суду надійшло письмове клопотання представника позивача Шкапенко Олександра Віталійовича про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги позову підтримує та просить задовольнити повністю, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи не провадити фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. До суду надійшла письмова заява представника відповідача адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про розгляд справи за відсутності відповідача, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи не провадити фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно\~з ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені\~Конституцією України\~та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За визначенням ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що АТ «А-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» на АТ «АКЦЕНТ-БАНК», про що зазначено у п.1.1. Статуту (а.с. 30-38). 17 травня 2021 року [PERSON] на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Підписавши анкету заяву [PERSON] надала свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зазначила, що ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздрукування з офіційного сайтуwww.a-bank.com. Однак ця анкета заява не містить даних щодо розміру нарахування процентів та штрафів. На виконання умов кредитного договору [PERSON] отримала картку № [NUMBER] , строком дії до жовтня місяця 2027 року (а.с.17). Розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, 29 березня 2024 року його було збільшено до 53 800 грн. (а.с. 18). Крім того, на підтвердження своїх вимог позивач додав до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розмішеного на сайті банку та Тарифи по картці «Зелена», які не містять дати та реквізитів наказу про затвердження відповідної редакції, та не містять підпису відповідача [PERSON] (а.с.20-26). Наданий позивачем разом з позовною заявою Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» не містить підпису [PERSON] (а.с. 9-10). При цьому, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 17 травня 2021 року не містить в собі посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. В Паспорті споживчого кредиту вказано: «Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо». У розділі 4 даного паспорта споживчого кредиту за програмою Кредитна картка зазначено, що: … Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Крім того, Паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, умови якого залежать від проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Сам термін «Паспорт споживчого кредиту» випливає зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», які відповідачем не підписані, а тому не можуть свідчити про узгодження цих умов кредитного договору між сторонами, що вимагає положення ст.ст.\~3,\~627 ЦК України. З цього приводу наданий правовий висновок Верховним Судом у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20-ц, провадження № 61-14573св20. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого АТ «А-БАНК» та виписки по картці [PERSON] , за період з 17 травня 2021 року по 11 травня 2024 року, відповідачем за кредитним договором не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту, у зв`язку з чим, станом на 11 травня 2024 року за нею утворилась заборгованість у загальному розмірі 76\~279, 92 грн., яка складається з наступного: 53\~732, 18 грн. заборгованість за кредитом; 22\~547, 74 грн. заборгованість по відсоткам (а.с.11-16). Згідно зі ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, про що встановлено ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Нормами ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 18 лютого 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів». У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року по справі № 573/2495/16-ц (провадження № 61-27301св18) вказано, що «суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами у 2013 році кредитного договору, оскільки в підписаній [PERSON] анкеті-заяві відсутні відомості про вид платіжної картки, яку заявник бажає оформити; розмір кредитного ліміту; умови отримання кредиту; номер виданої картки. Інші надані позивачем документи (Тарифи банку, Умови та Правила) не містять підпису відповідача.». У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Анкета-заява, підписана відповідачем, містить її персональні дані, проте у ній відсутні дані щодо умов кредитування, процентів за користування кредитом та строку повернення кредиту. Наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» також не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не містять підпису відповідача, а отже не можуть свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Позивачем не надано доказів, що саме ці Тарифи по картці «Зелена» та Умови та правила надання банківських послуг в Акцент-Банку розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву. Отже, підстави для нарахування відсотків за користування коштами, розрахованих відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» відсутні, оскільки вказані умови не погоджені відповідачкою. У зв`язку з тим, що відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, суми надходжень 39\~596, 06 грн., які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей з відсотків підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. З цього приводу наданий правовий висновок Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №619/1384/21, якою встановлено, що «посилання банку на те, що сплачені позичальником кошти зараховувались банком у порядку черговості, передбаченому\~статтею 534 ЦК України, зокрема спочатку на погашення процентів, а вже потім на погашення кредиту, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки банк не довів належними доказами узгодження між сторонами сплату, розмір та порядок нарахування процентів, що свідчить про безпідставне направлення банком сплачених позичальником коштів на погашення процентів». Верховним Судом в постанові від 29 березня 2023 року по справі №336/8516/15 встановлено: «у справі, що переглядається суд першої інстанції встановив, що у анкеті-заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання; банк просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами; позивач посилався на Тарифи А-Банк довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд» та Умови та правила надання банківських послуг в Акцент-Банку як невід`ємні частини спірного договору; матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи А-Банк довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд» та Умови та правила надання банківських послуг в Акцент-Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву; водночас відповідачем не спростовані доводи позивача щодо розміру тіла кредиту; апеляційний суд зробив висновок, що [PERSON] та ПАТ «АкцентБанк» досягли домовленості при укладенні кредитного договору 13 жовтня 2011 року щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами у розмір 27,6%, оскільки в матеріалах справи міститься копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки А-Банк «Універсальна», яка підписана [PERSON] (т. 1 а. с. 133). Тому відхилив посилання [PERSON] на те, що ПАТ «Акцент-Банк» неправомірно списав з її карткового рахунку в рахунок відсотків, комісії та членських внесків кошти у сумі 8596,84 грн; суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, фактично по іншому встановив фактичні обставини у справі, проте належним чином це не мотивував, зокрема не спростував висновки суду першої інстанції, що матеріали справи не містять підтверджень, що Тарифи А-Банк довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Голд» підписала відповідач або ознайомилась і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету; суд апеляційної інстанції послався на копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки А-Банк «Універсальна», яка підписана [PERSON] (т. 1 а. с. 133), яка надана банком та долучена до справи при розгляді справи апеляційним судом без зазначення та обґрунтування позивачем неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього; не спростував доводів відповідача, що додана до позову Банку ця ж довідка про умови кредитування не містить підпису позичальника (т. 1 а. с. 8). За таких обставин доводи відповідача щодо необхідності врахування сплачених нею грошових коштів, які зараховані Банком в рахунок сплати відсотків, комісії та членських внесків у сумі 8 596,84 грн., позивачем не спростовані, який рішення суду першої інстанції не оскаржив. Зазначене не враховано судами при визначенні суми основного боргу відповідача за кредитним договором, тому оскаржені судові рішення належить змінити та зменшити розмір стягнення за кредитом на 8 596,84 грн». Як вбачається з Виписки по картці за період з 17 травня 2021 року по 11 травня 2024 року, [PERSON] активно користувалася карткою, оплачувала товари, знімала готівку. За час користування послугами АТ «А-БАНК» відповідачкою внесено на рахунок 154\~602, 67 грн., сума витрат 230\~882, 59 грн., комісія 5\~900, 02 грн. Між тим, відповідно до вказаної виписки до суми зазначених витрат у розмірі 230\~882, 59 грн., банком зараховано проценти, комісії, які не погоджені сторонами у загальному розмірі 39\~596, 06 грн. відсотків, та 5\~900, 02 грн. комісії (а.с.11-16). Отже, різниця між фактично отриманими коштами та внесеними становить 230\~882, 59 грн. (витрат по картці) 39\~596, 06 грн. (нарахованих відсотків) 5\~900, 02 грн. (нараховані комісії) 154\~602, 67 грн. (суми зарахувань відповідачкою коштів на картку) = 33\~696, 04 грн., та саме ця сума підлягає стягненню з відповідачки. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ «А-БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 33\~696, 04 грн. підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги не доведені, тому не можуть бути задоволені. Згідно з ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 339, 82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial