Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

27.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 24.02.2022 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір №2697203233-625175 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вказаний договір укладено за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор - 3953 для підписання кредитного договору № 2697203233-625175 від 24.02.2022, шляхом направлення на номер телефону [NUMBER] (вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Відповідно до умов договору Товариство взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 5 000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування - 14 днів (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); Дисконтна відсоткова ставка - 0,01% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4.паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); Базова процентна ставка - 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказав в особистому кабінеті. Водночас, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача за Договором № 2697203233-625175 від 24.02.2022 утворилась заборгованість у розмірі 14 907,00 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 5 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 9 907,00 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00грн. Ухвалою суду від 28.08.2025 по справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 18.09.2025 за клопотання позивача у АТ «А-БАНК» витребувано докази які б підтверджували або спростовували факт випуску банківської картки № [NUMBER] та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я [PERSON] , а також виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 23.02.2022 по 07.06.2022. 06.10.2025 до суду від АТ «А-БАНК» надійшла витребувані судом докази. Представник позивача в судове засідання не прибув, у позовні заяві просить розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов або зустрічного позову не подав, клопотань та/або заяв про відкладання судового засідання не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі Закон №675). Відповідно до ст.3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір відповіді пр. прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Судом встановлено, що 24.02.22 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір № 2697203233-625175 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого Товариство надало відповідачу споживчий кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 14 днів шляхом безготівково перерахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Водночас за умовами вказаного договору [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти: дисконтна процентна ставка - 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду; стандартна (базова) процентна ставка - 2,2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Для підписання кредитного договору [PERSON] використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» - «3953», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Крім того, Договір № 2697203233-625175 від 24.02.2022 містить паспортні дані [PERSON] , його РНОКПП, адресу місця реєстрації, номери телефонів, електронну пошту. Графіком розрахунків, що є Додатком № 1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №2697203233-625175 від 24.02.2022 та невід`ємною його частиною визначено: дата повернення кредиту: 09.03.2022; сума кредиту за договором - 5000 грн.; сума нарахованих процентів - 7 грн. (0,14%); разом до сплати 5007,00 грн. Також Графік містить застереження, що у разі користування кредитом понад строк, вказаний у п.1.2 договору, до відносин між сторонами застосуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в порядку передбаченому договором. Відповідно до інформаційного листа ПАТ «МТБ Банк» від 15.07.2025 № 07/605-07/342 платіж було успішно проведено через систему xPAY та 24.02.2022 о 07:13:23 год. зараховано на картку № [NUMBER] суму 5000,00 грн. Відповідно до інформації, наданої АТ «А-БАНК» від 01.10.2025, карта № 5375235102675830 емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та 24.02.2022 на карту було зараховано 5000,00 грн. Відповідно до положень п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 10.03.2022 до 07.06.2022 за ставкою 2,2% на добу. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №2697203233-625175 від 24.02.2022, заборгованість відповідача становить 14907,00 грн., з яких: 5000,00 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9907,00 грн. - сума заборгованості за процентами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов ТОВ «Кошельок» таким, що підлягає задоволенню через наступне. Так, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В даній справі судом встановлено, що договір № 2697203233-625175 від 24.02.2022 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «3953» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Зокрема, у вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів, порядок продовження строку користування кредитом тощо. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем не надано. Правомірність укладеного кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Також суд вважає встановленим та доведеним, що кредитні кошти у розмірі 5000 грн були надані відповідачу 24.02.2022 шляхом їх перерахування на картковий рахунок (картка позичальника № [NUMBER] , яка зазначена ним у договорі (№ [NUMBER] у п.2.5.), що підтверджується листом ПАТ «МТБ Банк» від 15.07.2025 та інформацією АТ «А-БАНК» від 01.10.2025, які містяться в матеріалах справи та які суд вважає належними та допустимими доказами. В той же час, судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним у погоджений сторонами в кредитному договорі строк, вказані кошти до цього часу не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 14907,00 грн (5000,00 грн - тіло кредиту + 9907,00 грн проценти за користування кредитом), стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку. Вказаний розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується детальним розрахунком, який суд вважає повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем суду не надано. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем неповернуті та проценти за користування кредитом ним не сплачені, що останнім не спростовано, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 14907,00 грн., задовольнивши позов повністю. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, відповідно до ст.137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу. Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач отримав правову допомогу від АБ «Герман Гурський та партнери» на загальну вартість 10000,00 грн. Вказані обставини підтверджуються наданими суду: договором про надання правової допомоги від 12.02.2025 з додатком до нього від 10.07.2025, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Як вбачається з умов договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 та додатку до нього від 10.07.025 року, підписаних ТОВ «Кошельок» та АБ «Герман Гурський та партнери», сторонами погоджено, що клієнту надано правничу допомогу, яка складається з : оформлення документів щодо надання правничої допомоги; збору та аналізу доказів, формування правової позиції, визначення підсудності сплати та платіжних реквізитів для сплати судового збору; складання позовної заяви; формування додатків (доказів) до позовної заяви; відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі в загальному в розмірі 10000 грн., яка підлягає до сплати не пізніше 10 днів з дати ухвалення судом рішення у справі. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що розмір витрат позивача на правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами. Також суд враховує, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року у справі №676/5537/19). Виходячи з предмету спору, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, відсутності заперечень відповідача щодо співмірності витрат позивача на правову допомогу, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Outcome: approved