Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 25.02.2023 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу за словами позивачки є те, що відсутні спільні інтереси з відповідачем, наявні ізні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поаги одне до одного. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать її інтересам, сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки сторонами не підтримуються, внаслідок чого шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, проте надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2023 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №97 /а.с.4/. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У зв`язку з визнанням позову відповідачем, на підставі ч. 1 ст.142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved