Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

16.10.2025 року до Київського районного суду м.Полтави звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, виданого 2 квітня 1992 року відповідно до рішення виконкому Київської районної Ради народних депутатів №12 від 14.01.1992 року на квартиру [ADDRESS] . 17.10.2025 року судом відкрито провадження по справі. 27.10.2025 року заінтересованою особою Департаментом з питань реєстрації через систему «Електронний суд» подано до суду пояснення по справі, та просили розгляд справи проводити за відсутності представника Департаменту з питань реєстрації. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник адвокат Гак О.І. не з`явилися, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса, маючи намір реалізувати свої права власника щодо належної їй квартири [ADDRESS] . При ознайомленні з правовстановлюючими документами працівники нот контори усно відмовили заявниці в реалізації її прав у зв`язку з тим, що свідоцтво № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, виданого 2 квітня 1992 року відповідно до рішення виконкому Київської районної Ради народних депутатів №12 від 14.01.1992 року на квартиру [ADDRESS] не містить прізвища заявниці, яке вказано в інших документах, що посвідчують особу заявника. Як вбачається з технічного паспорта від 02.09.2025 року, довідки №9831 від 12.09.2025 року, довідки №9830 від 12.09.2025 року, що видані ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» заявником, що здійснювала державну реєстрацію права власності, власником квартири [ADDRESS] є саме [PERSON] . Крім того, як вбачається з ордеру №1250 від 22.12.1978 року та ордеру №8 від 12.01.1981 року саме [PERSON] є користувачем вищевказаної квартири. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. \~ \~ \~ \~Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. \~ \~ \~ \~Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~(в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок, виданого 2 квітня 1992 року відповідно до рішення виконкому Київської районної Ради народних депутатів №12 від 14.01.1992 року на квартиру [ADDRESS] , оскільки помилка в даному документів, а саме не зазначенням прізвища власника майна відбулася з технічних причин. \~ \~ \~ \~Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає змогу оформити належним чином правовстановлюючі документи на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved