Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову вказано, що 02.05.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z62.22156.005210249, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 20076 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов?язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід?ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 15%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 20076 грн. строком на 02.05.2024 року, а Позичальник відповідно зобов?язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору. Позичальник своїх зобов?язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв?язку з неповерненням отриманих коштів за Договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку, відповідач має заборгованість за договором Z62.22156.005210249 станом на 19.12.2023 (дата відступлення) заборгованість в сумі 50299,04 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 18249,04 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8580,8 грн.; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 23469,62 грн. 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та товариство ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023,відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІ ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги, визначені в реєстрі боржників. 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого ТОВ ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» отримало права вимоги до боржників згідно реєстру боржників, в тому числі і до відповідача за Договором Z62.22156.005210249. За таких обставин, представник ТОВ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду та просив: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал » суму заборгованості в розмірі 50299,04 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 18249,04 грн.; заборгованості за відсотками 8580,38 грн.; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 23469,62 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ». У випадку неявки відповідача до суду, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в призначений час до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку із чим на підставі ст. 280 ЦПК України судом постановлено проводити заочний розгляд даної справи. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.05.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z62.22156.005210249, за умовами якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі в сумі 20076 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов?язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід?ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 Договору Кредиту, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 15%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту, за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Дата повернення кредиту 02.05.2024. Зазначений договір підписано позичальником [PERSON] власноручно (а.с. 5-6). Однак, варто зауважити, доказів надання зазначених вище послуг за обслуговування кредиту до суду не надано. Разом з тим, на виконання умов вказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, зарахувавши кредитні пошти на рахунок відповідача, а відповідач в свою чергу використовувала надані банком кредитні кошти, про що свідчить виписка по рахунку [PERSON] (а.с. 9-13). За даними довідки-розрахунку, заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 23469,62 грн. (а.с. 14). 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого останнім було отримано право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z62.22156.005210249 від 02.05.2019, згідно реєстру боржників № 1 (а.с. 18-24, 25-27). В подальшому, 22.12.2023 ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» уклало із ТОВ «Фінансова компанія «ПРОФІТ КАПІТАЛ» договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.22156.005210249 від 02.05.2019 (а.с. 30-34, 35-37). Отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору Z62.22156.005210249 від 02.05.2019, що укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначено вище, згідно довідки-розрахунку, [PERSON] має заборгованість за договором № Z62.22156.005210249 від 02.05.2019 станом на 19.12.2023 в сумі 50299,04 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 18249,04 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8580,8 грн.. Однак, суд звертає увагу на те, що згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року № 496/3134/19, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. За змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що за будь-яких обставин нарахування плати за обслуговування кредиту без зазначення переліку послуг та їх вартості, а також без надання доказів про те, що вказані послуги надавалися відповідачці, суперечить ч.1-2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а нарахування плати за надання інформації про кредит є безпідставним, тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 23469,62 грн. Разом із тим, в добровільному порядку відповідачем заборгованість за основним боргом та нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 18249,04 грн. та 8580,38 грн. відповідно не сплачена, доказів на спростування розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині суми основного боргу та відсотків не надано, а тому за таких обставин, суд приходить до висновку можливість стягнення із відповідачки заборгованості за договором № Z62.22156.005210249 від 02.05.2019 в сумі 26829,42 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отож, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Окрім того, оскільки позов, заявлений на суму 50299,04 грн., позов підлягає частковому задоволенню на суму 26829,42 грн., тобто на 53,33 %, таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам 1614,83 грн. (3028 х 53,33%). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. У якості доказів на підтвердження суми витрат на правничу допомогу стороною позивача додано: договір про надання правничої допомоги від 01.07.2024 № 02-24, укладений між позивачем ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС» (а.с. 39-42), додатковою угодою № 1/1 до вказаного договору про надання правничої допомоги (а.с. 43), наказом про прийняття на роботу від 01.07.2024 до АО «ПРАВОВИЙ КУРС» адвоката Ушакевич М.П. (а.с. 46), довіреністю ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» на ім`я адвоката Ушакевич М.П. (а.с. 63), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Ушакевич М.П. (а.с. 64), акт № 1 прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 44), акт № 1 прийому-передачу правничої допомоги від 14.05.2025 (а.с. 45), згідно із якими сума витрат позивача на правову допомогу складає 7000 грн. Як зазначено вище, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 3733,1 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial