Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі-ТОВ «Консалт Солюшенс») звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, та просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача інфляційні витрати, 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 158 197, 26 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 13.08.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» №ОД30/08/2008/840-К/11, за змістом якого, кредитор надає позичальнику кредит у сумі 34650 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 13,8% річних. Наданий [PERSON] кредит також забезпечений порукою [PERSON] . Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут ВАТ КБ «Надра», відповідно до яких найменування банку стало ПАТ КБ «Надра». [PERSON] та [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконали, у зв`язку з чим, виникла заборгованість у розмірі 64 121, 33 доларів США, що еквівалентно 512 521, 82 грн. 29.05.2013 року заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/1830/13-ц позовну заяву ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитом у розмірі 512 521,82 грн. та судові витрати. 26.02.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір №GL2N79746 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №ОД30/08/2008/840-К/11 від 13.08.2008 року. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.07.2020 року у справі №496/1830/13-ц замінено сторону виконавчого провадження ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» по цивільній справі №496/1830/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-ц не виконано, сума заборгованості встановлена рішенням суду, складає 512 521,82 грн. [PERSON] вказане заочне рішення в частині погашення заборгованості у розмірі 512 521, 82 грн. не виконала, заборгованість не погасила, своє грошове зобов`язання, встановлене кредитним договором та підтверджене рішенням суду перед ПАТ КБ «Надра» прострочила. З моменту набрання законної сили вказаним заочним рішенням [PERSON] безпідставно користується коштами у розмірі 512 521, 82 грн., що належить до сплати ПАТ КБ «Надра», а після укладення договору про відступлення права вимоги - ТОВ «Консалт Солюшенс». Отже, у ТОВ «Консалт Солюшенс» виникло право вимагати від відповідача сплати інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 158 197,26 грн. на підставі ст. 625 ЦК України. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що 30.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Є.О. було відкрито виконавче провадження №65315896 з примусового виконання виконавчого листа №496/1830/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області від 19.04.2021 року про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 512 521,82 грн. та витрати у розмірі 3441 грн., виконавче провадження відкрито. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надала. Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.08.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» №ОД30/08/2008/840-К/11, за змістом якого, банк надає позичальнику кредит у сумі 34650 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 13,8% річних, з терміном погашення до 12.08.2013 року. Поручителем за вказаним кредитним договором є [PERSON] . Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-цстягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 512 521,82 грн. та судові витрати у розмірі 3441 грн. 26.02.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір №GL2N79746 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №ОД30/08/2008/840-К/11 від 13.08.2008 року, що також підтверджується реєстром договорів, права вимоги за яким відступаються. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 03.07.2020 року у справі №496/1830/13-ц замінено сторону виконавчого провадження ПАТ КБ «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» по цивільній справі №496/1830/13-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипковим Є.О. було відкрито виконавче провадження №65315896 з примусового виконання виконавчого листа №496/1830/13-ц, виданого Біляївським районним судом Одеської області від 19.04.2021 року про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитом у розмірі 512 521,82 грн. та витрат у розмірі 3441 грн. Стягувачем вказано ТОВ «Консалт Солюшенс», боржником [PERSON] . Представником позивача надано розрахунок заборгованості за невиконання грошового зобов`язання [PERSON] , відповідно до якого, ТОВ «Консалт Солюшенс», за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, нарахувало інфляційні витрати у розмірі 112 070, 30 грн. та 3% річних - 46126,96 грн., що разом становить 158 197, 26 грн. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судове рішення є обов`язковим до виконання (ст. 129-1 Конституції України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Верховного Суду від 11.04.2018 (справа №758/1303/15-ц) зазначено, що дія положень ст. 625 ЦК України поширюється на усі грошові правовідносини, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Верховний суд у постанові від 12.02.2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц. У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та пункті 6.19. постанови від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач має перед позивачем грошове зобов`язання, яке виникло з кредитного договору №ОД30/08/2008/840-К/11від 13.08.2008 року, що підтверджується заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-ц. Отже, судовим рішенням від 29.05.2013 року по справі №496/1830/13-ц підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком у розмірі 512 521, 82 грн. та його порушення, яке виникло на підставі кредитного договору. Даних про добровільне або примусове виконання цього судового рішення матеріали справи не містять. У постанові Верховного суду від 02.07.2025 року по справі №903/602/24 роз`яснено, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином, право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних має обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову. Згідно з розрахунком 3% річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних втрат, за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року, розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 158 197, 26 грн. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат і 3% річних. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що відповідачем не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з [PERSON] на його користь 3% річних від простроченої суми заборгованості, а також інфляційних витрат в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 158 197, 26 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції №242 від 22.05.2024 року за подання даного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Консалт Солюшенс».

Outcome: approved