Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року у розмірі 17 931 грн. 10 коп., судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 вересня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С-616-007268-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі шляхом відкриття поточного рахунку №\~ [NUMBER] , встановлено максимальний ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000 грн. 00 коп., ліміт доступний Клієнту на момент укладення угоди становить 7\~000 грн. 00 коп. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, тому станом на 19 грудня 2023 року утворилась заборгованість на загальну суму 17\~931 грн. 10 коп. яка складається з: 6947 грн. 56 коп. основного боргу і 10983 грн. 54 коп. боргу за нарахованими та несплаченими відсотками. АТ «Ідея Банк»\~та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ»\~19 грудня 2023 року уклали договір факторингу №19/12-2023, а 22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ»\~та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ»\~було укладено Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов яких кредитори передали, (відступили), а ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ»\~прийняв право вимоги за кредитним договором № С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року. Враховуючи невиконання зобов`язань по кредитному договору позивач звертається до суду. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2025 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено до Чернігівського районного суду Чернігівської області за підсудністю. Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином, від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено,\~04\~вересня 2018\~року між\~ПАТ «Ідея\~Банк» та\~ [PERSON] \~укладено Угоду\~№ С-616-007268-18-980\~про відкриття\~кредитної лінії\~та обслуговування\~кредитної карти\~(а.с.\~5-6). Відповідно до умов Договору кредиту № С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року, Банк відкривав Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну карту MasterCard. Згідно з умовами Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 7 000 грн., з процентною ставкою за користування кредитними коштами 48,00 %, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту у строк до 04 вересня 2024 року, разом із іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua), Клієнт ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку www.ideabank.ua. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором №С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року станом на 19 грудня 2023 року заборгованість відповідача становить 17 931 грн. 10 коп. (а.с.21). Випискою за рахунком з кредитної картки підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с.11-20). 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, за яким АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» право грошової вимоги за угодою до відповідача (а. с. 28-34). Згідно з платіжною інструкцією № 45 від 20 грудня 2023 року ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» перерахувало АТ «Ідея Банк» 11\~576 112 грн. 00 коп. як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 19/12-2023 від 19 грудня 2023 року (а.с. 38). Згідно друкованого реєстру боржників від 19 грудня 2023 року до ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» перейшло право грошової вимоги в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року у розмірі 17 931 грн. 10 коп. (а. с. 35-37). 22 грудня 2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт капітал» прийняло право вимоги за кредитним договором №С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року (а.с. 40-44). Згідно з платіжною інструкцією № 376 від 26 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» 11\~861 036 грн. 61 коп. як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року (а.с. 48). Відповідно до друкованого реєстру боржників від 22 грудня 2023 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №С-616-007268-18-980 від 04 вересня 2018 року у розмірі 17 931 грн. 10 коп. (а.с. 45-47). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживчекредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед банком витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 17 931 грн. 10 коп., з яких: 6947 грн. 56 коп. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 10 983 грн. 54 коп. - суми прострочених платежів по відсотках. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, долучено копії таких документів: договір про надання правової допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року (а.с. 49-52), додаткова угода №1/1 до договору про надання правової допомоги №02-24 від 01 липня 2024 року, відповідно до якої винагорода складає 7\~000 грн. (а.с. 53), акт №1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24 липня 2025 року (а.с. 55). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду, у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України та є неспівмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал», оскільки позовні вимоги останнього про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved