Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно (земельні ділянки). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем її майна за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельні ділянки). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, проти позовних вимог не заперечують, тобто визнають позов. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2013 року, відомо, що [PERSON] померла [INFO] . Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 26 липня 1996 року секретарем Милятинської сільської ради Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі № 21, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла у власність [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 травня 1996 року, підтверджено, що [PERSON] (позивачка) мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки від 13.05.2024 року №292, виданої Милятинським старостинським округом Буської територіальної громади Золочівського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] є однією і тією ж самою особою, інша така на території старостинського окргу не проживає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,4019 га з кадастровим номером 4620683600:13:001:0042 та земельну ділянку площею 0,0908 га з кадастровим номером 4620683600:12:001:0060, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області (колишньої Милятинської сільської ради). Як вбачається із державних актів на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 053644, виданим на підставі розпорядження Буської райдержадміністрації від 14 лютого 2000 року № 72, зареєстрованого в реєстрі за № 3269 від 28.02.2000 року підтверджується, що [PERSON] за життя належала земельна ділянка загальною площею 1,4927 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається із земельної ділянки № 1 1,4019 га, земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,0908 га, що розташовані на території Милятинської сільської ради (нині Буська міська рада Золочівського району Львівської області). Відповідно до витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9974775512025 від 19.08.2025 року та №НВ-9957905352025 від 08.04.2025 року, підтверджено, що земельна ділянка площею 1,4019 га має кадастровий номер 4620683600:13:001:0042 та земельна ділянка площею 0,0908 га має кадастровий номер 4620683600:12:001:0060. Згідно довідки від 13.05.2024 року №291, виданої Милятинським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області, підтверджено, що згідно погосподарських книг, які зберігаються в Милятинському старостинському окрузі останнє місце проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , разом із померлою до дня смерті проживала та вела спільне господарство її онука [PERSON] , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ст. 549 ЦК УРСР позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті баби. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 473/01-16 від 23.10.2025 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа у Буській державній нотаріальній конторі. Згідно заяви від 09 липня 2013 року №236, [PERSON] (позивачка) отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , а тому згідно ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті баби за заповітом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1217\~ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду\~на те,\~що позивачка\~є спадкоємцем\~за заповітом,\~яка вступила\~в управління\~спадковим майно,\~прийняла спадщину\~в силу\~вимог ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Ст. 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивачка проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому позивачка [PERSON] прийняла спадщину в розумінні положень ч. 1 ст. 548, ст. 549 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що за позивачкою як спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] слід визнати право власності на вказані земельні ділянки. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи викладене, на підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved