Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» «ДІМ 9000» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 9374,17 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.12.2024 між ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ» «ДІМ 9000» та [PERSON] укладено договір щодо технічного обслуговування паркінгу за адресою: [ADDRESS] та Договір про компенсацію (відшкодування) витрат на охорону з, відповідними актами та додатковими угодами. Позивач посилається на те, що Відповідачем умови договору не виконуються, відтак просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги, з врахуванням штрафних санкцій в загальному розмірі 9374,17 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «УК «ДІМ 9000» є суб`єктом підприємницької діяльності, яке відповідно до положень Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» надає відповідні житлово-комунальні послуги на території міста Києва та забезпечує належні умови проживання та задоволення господарсько-побутових потреб для великої кількості споживачів, що підтверджується Договором на утримання та технічне обслуговування житлових будинків та інженерних мереж відповідними актами та додатковими угодами. Між Товариство з обмеженою відповідальністю «УК «ДІМ-9000» та [PERSON] укладений Договір щодо технічного обслуговування паркінгу, та Договір про компенсацію (відшкодування) витрат на охорону з, відповідними актами та додатковими угодами. Відповідно до положень вищезгаданих Договорів Позивач зобов`язується, у порядку та на умовах визначених цим Договором, забезпечити надання Відповідачеві та членам його сім`ї послуг з технічного обслуговування паркінгу по будинку [ADDRESS] , а Відповідач, зобов`язується своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату цих послуг за встановленими тарифами, у строки та на умовах, визначених цим договором та дотримуватись правил проживання та користування майном, інженерними мережами та обладнанням будинку. Таким чином, Товариство на законний підставах здійснює утримання та експлуатаційне обслуговування житлового будинку із вбудованим паркінгом за адресою: [ADDRESS] , та надає власникам машиномісць відповідного паркінгу послугу з технічного обслуговування паркінгу. Відповідно до умов Договору предметом цього Договору є забезпечення Виконавцем надання послуг з технічного обслуговування паркінгу, що розміщений за адресою: вул. Дніпровська набережна, 15-К, м. Київ, а замовник своєчасно сплачує оплату Виконавцю за надані Виконавцем послуги відповідно до умов цього Договору. Як вбачається з оборотно-сальдової відомості Відповідач має заборгованість за надані послуги, відповідно до послуги з у розмірі 8 907,07 грн. Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України зазначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 ст. 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, звертаємо увагу суду, що Позивачем виконувались в повному обсязі взяті на себе зобов`язання та надавались усі необхідні послуги, що були передбачені Договором. Тому враховуючи обов`язковість виконання умов укладеного між сторонами Договору Позивач має право вимагати дотримання обов`язків, що визначені Сторонами, а також стягувати з Відповідача існуючу заборгованість за фактично надані послуги. Більше того додаткових угод щодо розірвання вищезгаданих Договорів сторонами не укладалось, а Договори не визнавались недійсними в судовому порядку, а тому Позивач має законні підстави посилатись на відповідні Договори як на підставу здійснення розрахунків між сторонами. Разом з тим повідомляємо, що Позивачем регулярно надається послуга технічного обслуговування паркінгу, а також надсилаються Відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг. Позивач належним чином виконував і продовжує виконувати умови прийняті на себе за зобов`язання щодо надання послуги з технічного обслуговування паркінгу, а саме в паркінгу працюють системи електричного освітлення та водопостачання, здійснюється техобслуговування системи протипожежної автоматики, постійно знаходиться черговий працівник контролю доступу до паркінгу, регулярно здійснюється комплексне прибирання та проводиться заміна електроламп, проте. Відповідачем не виконується свого зобов`язання щодо відшкодування витрат на обслуговування та утримання об`єкта, які Позивач надав Відповідачу, що обумовило виникнення заборгованості у Відповідача в загальному розмірі 9374,71 грн, яка складається з: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 8 907,07 гри, збитків від інфляції - 248,80 гри, 3% річних - 218,84 грн. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно з частиною 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтями 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну). Споживач зобов`язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки відповідно до ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За вимогами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки визначені відповідним договором. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартири зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору Крім того, відповідач не відмовлявся від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримував їх, разом з тим своєчасно не вносив плату за користування, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 9374,71 гри, яка складається з: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 8 907,07 гри, збитків від інфляції - 248,80 гри, 3% річних - 218,84 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума боргу з врахуванням штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, становить 9374,17 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 028 грн. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4000 гривень.

Outcome: approved