Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявник [PERSON] , [INFO] , з дня свого народження по [INFO] постійно проживав в с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області. 01.09.1986 року він вступив на навчання до Луцького індустріального інституту, що розташований в м. Луцьку Волинської області, де навчався до 17.06.1992 року. Місто Луцьк розташоване недалеко від села Козлиничі на відстані орієнтовно 85 км., тому заявник не переїздив на постійне проживання до м. Луцьк під час навчання, а постійно проживав у селі Козлиничі, лише на день їздив до м. Луцьк на навчання і ввечері повертався назад в село. У період навчання, а саме з 29.06.1988 року [PERSON] був призваний на військову службу в ряди Радянської армії, де служив до 21.08.1989 року. Має статус особи, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС. Разом з тим, під час отримання певних пільг, передбачених цим статусом встановив, що йому не враховується проживання у с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області в період 01.09.1986 року по 28.06.1988 року та з 22.08.1989 року по 17.06.1992 року. Про те що [PERSON] , проживав у с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області в період 01.09.1986 року по 28.06.1988 року та з 22.08.1989 року по 17.06.1992 року підтверджується довідкою Луцького національного технічного університету, дипломом, довідкою Маневицької селищної ради та можуть підтвердити свідки. Заявнику необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, отримання пільг, що з цього випливають передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з чим заявник був змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання. Ухвалою суду від 22.09.2025 року було відкрито провадження по даній справі. Заявник в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд заяви у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маневицької селищної ради Волинської області, в судове засідання не з`явився, однак надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області, що підтверджується копією його паспорта серії [NUMBER] . Відповідно до диплому [NUMBER] , який виданий 30 червня 1992 року, заявник в 1986 році вступив до Львівського ордена Леніна політехнічного інституту імені Ленінського комсомолу і в 1992 році закінчив повний курс Луцького індустріального інституту за спеціальністю сільськогосподарське машинобудування. Як вбачається з архівної довідки № 200-37-16 від 10.12.2024 року виданої Луцьким національним технічним університетом, наказом № 2060-4-01 від 26.08.1986 року по Львівському ордена Леніна політехнічному інституту Ярошика Миколу Володимировича зараховано студентом 1 курсу машинобудівного факультету за спеціальністю 0509 - «Сільськогосподарські машини», денної форми навчання, бюджет. Наказом № 105/с від 05.07.1988 року по Луцькому філіалу Львівського політехнічного інституту [PERSON] - студенту 2 курсу машинобудівного факультету денної форми навчання спеціальності 0509 гр. СГМ-22 надано академічну відпустку на період дійсної служби у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії. Наказом № 134/с від 07.09.1989 року [PERSON] поновлено студентом третього курсу машинобудівного факультету, гр.СГМ-32, в зв`язку з поверненням з лав Радянської Армії. Наказом № 103/с від 27.06.1992 року по Луцькому індустріальному інституту [PERSON] відраховано з ЗВО у зв`язку з закінченням теоретичного курсу навчання, виконанням та захистом дипломного проекту. Він отримав повну вишу освіту за спеціальністю «Сільськогосподарське машинобудування» та здобув кваліфікацію інженера- механіка. Йому видано диплом [NUMBER] від 30.06.1992 року, реєстраційний № 97. З довідки №56 від 17.01.2025 року виданої виконавчим комітетом Маневицької селищної ради, вбачається, що [PERSON] дійсно з 01.01.1980 року по 24.12.1992 рік (1988-1989 РА), був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] , це село згідно з Постановою КМУ від 23.07.1991 року №106 «Про організацію виконання постанови Верховної Ради України УРСР», входить до переліку населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС, належить до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС. Однак дана довідка в повній мірі не відображає повний період проживання заявника. В своїх письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] вказали, що підтверджують факт проживання заявника [PERSON] в с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області, в спірний період. Також матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане Рівненською облдержадміністрацією, що також підтверджує факт проживання заявника в зоні гарантованого добровільного відселення. Отже з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] , хоча і не був зареєстрований у с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області в спірний період, однак фактично проживав в даному населеному пункті. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи викладене, на підставі досліджених судом належних та допустимих доказів - довідок, диплому та письмових пояснень - встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживав без реєстрації в с. Козлиничі, Маневицького району Волинської області в період 01.09.1986 року по 28.06.1988 року та з 22.08.1989 року по 17.06.1992 року, вказаний факт ніким не оспорюється і не може бути встановлений в позасудовому порядку. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право для оформлення соціальних компенсацій та пільг, встановлених законодавством для осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС та постійно проживали в зоні радіаційного забруднення. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що юридичний факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, його об`єктивність не викликає в суду сумніву, таким чином, заява про встановлення факту проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved