Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

[PERSON] 23.06.2025 року подала в суд позов до [PERSON] , у якому просить стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 16.06.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 01.12.2017 року шлюб було розірвано. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою дитину. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться. Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.10.2025 року за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка у судове засідання не з`явилась, та подала заяву, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити, справу розглядати у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження скеровані відповідачу за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію вищевказаної ухвали та копію позовної заяви з додатками 17.11.2025 року. Отже, суд вважає що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав. Суд, у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2016р. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №3774. Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У постанові ВС від 04.09.2019 у справі №711/8561/16-ц вказано, що за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сторони проживають окремо, дитина [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрована з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку виконання такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів у даній справі суд враховує обставини, вказані в ч.1 ст. 182 СК України, а також припис абз.2 ч.2 ст.182 СК України, за яким мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та ч.5 ст.183 СК України за яким розмір аліментів на одну дитину не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У ст.430 ЦПК України передбачено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133, ч. 6 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved