Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №234, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та різні погляди на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з березня 2025 року і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу з відповідачкою мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 12.05.2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а.с.13). Ухвалою суду від 19.06.2025 року роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с.24). Ухвалою суду від 19.06.2025 року сторонам надано строк для примирення в три місяці, провадження у справі зупинено (а.с.25). Ухвалою суду від 19.09.2025 року провадження у справі відновлено (а.с.27). Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позову, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №234 (а.с.10). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, тому на даний час шлюб між ними носить виключно формальний характер. Спір про місце проживання дитини у сторін на час розгляду справи відсутній. Майновий спір вирішується в окремому провадженні. Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved