Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про зменшення\~розміру аліментів\~на утримання\~дитини,\~в обґрунтування\~вказує на\~те,\~що 07.09.2013\~між позивачем,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~було зареєстровано\~шлюб Виконавчим\~комітетом Каїрської\~сільської ради\~Горностаївського району\~Херсонської області,\~про що\~було зроблено\~відповідний актовий\~запис №\~21\~та видано\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] .\~Від даного\~шлюбу в\~них народився\~син -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Горностаївського\~районного суду\~Херсонської області\~№655/856/16-ц\~від 17.01.2017\~було ухвалено\~розірвати шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] .\~17\~січня 2017\~року рішенням\~Горностаївського районного\~суду Херсонської\~області по\~цивільній справі\~№ 655/857/16-ц\~за позовною\~заявою [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів неповнолітньої\~дитини,\~було вирішено\~стягувати щомісячно\~з [PERSON] ,\~на користь\~ [PERSON] \~кошти у\~вигляді аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини від\~всіх видів\~заробітку,\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~30\~грудня 2016\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~Наразі [PERSON] \~не має\~можливості сплачувати\~аліменти на\~утримання дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі,\~визначеному судом,\~тому що\~його матеріальний\~стан змінився.\~Позивач вважає\~розмір аліментів\~доволі значним\~та таким,\~який підлягає\~зменшенню,\~так як,\~на його\~утримані перебувають\~члени його\~сім`ї.\~Так,\~17\~січня 2024\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~було зареєстровано\~шлюб Департаментом\~з питань\~реєстрації виконавчого\~органу Київської\~міської ради\~(Київської\~міської державної\~адміністрації),\~про що\~було зроблено\~відповідний актовий\~запис 31.\~Від попереднього\~шлюбу в\~ [PERSON] \~народилося двоє\~дітей:\~син -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та донька\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . На даний час на утриманні [PERSON] перебувають: дружина [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Він самостійно забезпечує свою сім`ю всім необхідним. Позивач постійно здійснює переказ власних коштів на рахунок [PERSON] , яка витрачає кошти на побутові потреби: одяг, продукти харчування, медичні послуги, ліки, одяг, взуття та інше, задля забезпечення необхідного рівня життя сім`ї. Свою сім`ю позивач забезпечує повністю за власні кошти, тож, після усіх витрат, що він робить задля неї, в нього не залишається достатньо грошових коштів для сплати аліментів в повному розмірі та забезпечення дитині достатнього життєвого рівня. Таким чином, на підставі вищевикладеного, є необхідність у зменшені розміру аліментів, які сплачуються [PERSON] на користь сина [PERSON] . Зауважив, що він не відмовляється від сплати аліментів на свого сина та готовий належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, однак вважає, що зазначена сума аліментів є доволі значною та підлягає зменшенню до 1/8 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] є достатнім та обґрунтованим, враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладені обставини, і враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками значяться: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з цифрової підсистеми «ДІЯ», актовий запис №31. Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 17 січня 2017 року по цивільній справі № 655/857/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів неповнолітньої дитини, було вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.01.2024, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] є матір`ю двох дітей від попереднього шлюбу. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.2014, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №315. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.07.2020, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №400. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. - Згідно ч. 2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.141Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Згідно ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно ст. 3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3). Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів (а саме від 17.01.2017), визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Також не заслуговують на увагу доводи позивача, що підставою для зменшення аліментів є перебування на його утриманні дружини та її дітей від першого шлюбу. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Тому, навіть, зміна сімейного стану позивача і наявність дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не свідчить про погіршення матеріального стану. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьки, народжуючи дітей, мають нести і відповідальність за їх утримання. Одні діти не повинні мати переваги над іншими. В даній ситуації сплата аліментів розміром 1/4 доходу на дитину від першого шлюбу відповідають встановленим в законодавстві мінімальним нормам сплати аліментів на дитину і при цьому ще залишається частина доходу для забезпечення життєдіяльності позивача. На думку суду, сплата аліментів у розмірі 1/4 доходу на дитину не є надмірним тягарем для позивача, а зменшення розміру аліментів завадить належному забезпеченню дитини сторін та суперечитиме інтересам дитини. В такій категорії справ суд керується принципом забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Таким чином, враховуючи викладене, а також враховуючи інтереси дитини, на утримання якого стягнуті аліменти для забезпечення достатнього матеріального рівня його життя, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають. Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed