Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття, на користь фізичних чи юридичних осіб на утриманні яких перебуватимуть діти. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини всіх видів їх заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття, на користь фізичних чи юридичних осіб на утриманні яких перебуватимуть діти. Посилається на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Ці діти були покинуті 02.11.2023 в КНП «Переяславська БЛІЛ» Переяславської міської ради. Наказом служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради від 02.11.2023 №90-о, малолітні [PERSON] та [PERSON] були влаштовані в патронатну родину [PERSON] де перебували по серпень 2024. Відповідачі самоусунулися від виховання своїх малолітніх дітей, не турбуються про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на їх утримання не надають. За час перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя, батьки жодного разу не відвідали дітей, не поцікавились їх життям, матеріально не підтримували дітей. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] рішеннями виконавчого комітету № 468-25 та №469-25 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 24.06.2024 у справі 359/2761/24 [PERSON] та [PERSON] відібрано від батьків (відповідачів у справі) без позбавлення їх батьківських прав. Малолітніх [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Переяславської міської ради №337-13 від 20.08.2024 влаштовано до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , де вони перебувають до тепер. В судовому засіданні представник позивача Борисюк Л.М. позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідачів заявлене та спрямоване саме для захисту малолітніх дітей та в їх інтересах, оскільки з моменту, як діти були покинуті в лікарні (02.11.2023), їх батьки жодного разу не приїхали до дітей та не спробували їх забрати, не цікавились життям цих дітей та не допомагали їм. Третя особа [PERSON] пояснив, що малолітні [PERSON] та [PERSON] з серпня 2024 проживають із ним та його дружиною, які є прийомною родиною. Біологічні батьки цих дітей жодного разу не намагались зв`язатись із ними та відвідати дітей, або ж поцікавитись їх долею. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у жодне судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов до суду не направляли. Учасники не заперечили щодо заочного розгляду справи. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] 24.03.2012 уклали шлюб, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 листопада 2023 року Переяславським відділом ДРАЦС Бориспільського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] [INFO] присвоєно РНКОПП [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 серпня 2024 року Переяславським відділом ДРАЦС Бориспільського району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] присвоєно РНКОПП [NUMBER] . Як вбачається із копії Актів закладу охорони здоров`я та ОВС України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 02.11.2023, цього ж дня о 11:00 в інфекційному відділенні КНП «Переяславська БЛІЛ» виявлені покинуті діти [PERSON] та [PERSON] . Діти перебували в закладі охорони здоров`я три доби. Наказом №88-о від 02.11.2023, [PERSON] поставлено на первинний облік служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. Наказом №89-о від 02.11.2023, [PERSON] також поставлено на первинний облік служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. Наказом №90-о від 02.11.2023 виданого начальником служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради та Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради № 375-22 від 08.11.2023 малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном на три місяці. Рішеннями виконавчого комітету Переяславської міської ради № 468-25 та №468-25 від 08.11.2023 малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статуси дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Переяславської міської ради № 41-02 від 12.02.2024, №287-12 від 16.07.2024 продовжувався термін перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] на три місяці. 23.08.2024 малолітні [PERSON] та [PERSON] були виведені з сім`ї патронатного вихователя [PERSON] та влаштовані в прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Переяславської міської ради було прийняте рішення №331-13 від 20.08.2024 та 337-13 від 20.08.2024. У відповідь на лист начальника служби у справах дітей Переяславської міської ради від 13.06.2025 №01-16/196, начальником ВП№1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області дана відповідь з якої вбачається, що [PERSON] проживала в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, де винаймала квартиру, свого житла відповідачка не має. Була госпіталізована до Криворізького психоневрологічного диспансеру «ДОР» у м. Кривий Ріг, у зв`язку із неадекватною поведінкою та спробою самогубства. [PERSON] не проживав з [PERSON] . Під час окупації Бериславського району Херсонської області, він виїхав до АР Крим. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2024 у справі №359/2764/24 було ухвалено відібрати від батька [PERSON] та матері [PERSON] , їх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Виконавчим комітетом Переяславської міської ради було прийнято рішення №260-13 від 24.06.2025 про надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Орган опіки та піклування 24.06.2025 надав висновок (додаток1 до рішення №260-13 від 24.06.2025) до про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З інформаційної довідки № 43-04-12 від 06.06.2025 складеної директором ЗДО (ясла-садок) №10 «Любавонька» Л. Томенко та вихователем групи №14 цього закладу А. Крупнік , [PERSON] [INFO] відвідує зазначений заклад, опікуються дитиною та всіма питаннями пов`язаними із перебуванням дитини в садочку опікуни дитини - [PERSON] та [PERSON] . Біологічні батьки дитини ніколи не звертались до адміністрації садочку ні в який спосіб. З інформаційної довідки № 44-04-12 від 06.06.2025 складеної директором ЗДО (ясла-садок) №10 «Любавонька» Л. Томенко та вихователем групи №14 цього закладу Н. Боярин , [PERSON] [INFO] відвідує зазначений заклад, опікуються дитиною та всіма питаннями пов`язаними із перебуванням дитини в садочку опікуни дитини - [PERSON] та [PERSON] . Біологічні батьки дитини ніколи не звертались до адміністрації садочку ні в який спосіб. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона та її чоловік [PERSON] є патронатними вихователями. 02.11.2023 малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до її сім`ї, як патронатного вихователя. Діти перебували в сім`ї патронатного вихователя до 23.08.2024, після чого малолітні [PERSON] та [PERSON] були виведені з сім`ї патронатного вихователя [PERSON] та влаштовані в прийомну сім`ю. За весь цей час перебування малолітніх [PERSON] та [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя (9 місяців), їх батьки не поцікавились дітьми та не відвідали їх. Жодної допомоги не запропонували. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є офіцером сектору ювенальної превенції Бориспільського РУП ГУНП України в Київській області. Вона особисто приїздила в лікарню 02.11.2023, коли там були виявлені покинуті діти [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зв`язалась з їх матір`ю - [PERSON] , яка пояснила, що вона перебуває в іншій області та зобов`язалась наступного дня приїхати за дітьми. Такі зобов`язання [PERSON] давала кожного разу, коли до неї телефонувала інспектор [PERSON] , однак на протязі двох років, жодного разу не приїхала до дітей. Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. При цьому, суд також звертає увагу на позицію самої неповнолітньої дитини щодо вимог позовної заяви. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України стосовно виконання батьками обов`язку щодо виховання, утримання та піклування про своїх неповнолітніх дітей, підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. В даному випадку, свідоме нехтування [PERSON] та [PERSON] своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] доведено свідченнями [PERSON] та [PERSON] наданими в судовому засіданні, письмовими доказами, з яких убачається, що діти були покинуті 02.11.2023 в інфекційному відділенні КНП «Переяславська БЛІЛ» та з того часу батьки взагалі ні в який спосіб не цікавляться їх життям та не надають їм матеріальної допомоги, аналогічна інформація, повідомлена у довідках виданих за місцем навчання дітей та у висновку служби у вправах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради. В силу ч. 4 ст 83 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2024 у справі №359/2764/24 було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання обов`язків по вихованню малолітніх дітей. [PERSON] надавала згоду на відібрання у неї дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі участі у вихованні своїх малолітніх дітей протягом тривалого часу участі не приймають, не забезпечують їх матеріально, не цікавляться їх життям та побутом, що дає підстави суду стверджувати, що вони свідомо нехтують своїми обов`язками по відношенню до малолітніх [PERSON] та [PERSON] , самоусунулася від їх виконання, діти тривалий час перебували у патронатного вихователя, а на даний час перебувають прийомній сім`ї, яка дбає про дітей та опікується ними, тому задоволення позовних вимог та позбавлення відповідачів батьківських прав, в даному випадку, буде відповідати інтересам дітей. Щодо стягнення аліментів. У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно до ч. ч. 2, 3, ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, що підлягає стягненню може бути визначено як у частці від заробітку (доходу) (ст. 183 СК України) так і в твердій у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України). Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав і про необхідність їх задоволення як таких, а також стягнення з відповідачів аліментів на користь малолітніх дітей, що сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Відповідно до норм ст. 141 ЦПК України удовий збір покладається на відповідача. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, виходячи із кількості і характеру заявлених позовних вимог, з відповідача [PERSON] в дохід держави слід стягнути 2422,40 гривень судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову. З відповідача [PERSON] в силу ст. 141 ЦПК України, виходячи із кількості і характеру заявлених позовних вимог, також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422, 40 грн, що підлягав сплаті при поданні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 150, 155, 164-167, 181-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved