Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

ТОВ «Споживчий кредит» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № №18.08.2021-100002915 від 18.08.2021 у розмірі 9\~666,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (Позичальник) 18.08.2021 укладено Кредитний договір (оферти) №18.08.2021-100002915. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00, строком на 70 днів з нарахуванням відсотків в розмірі 80.5% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 70 календарних днів користування кредитом. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату складання позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 9 666,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 846,00 грн. та по процентам в розмірі 3820,00 грн. Просить стягнути заборгованість в судовому порядку та стягнути також судові витрати. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 21.08.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні. У судові засідання представник позивача не з`явився, разом із позовом подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідачка надала суду письмові пояснення, в яких зазначила про скрутне фінансове становище та про те, що є особою пенсійного віку, просила суд розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. В судові засідання, призначені на 23.09.2025, 06.11.2025 позивач та відповідачка не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наданих сторонами документів та пояснень. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний Кредитний договір (оферта) №18.08.2021-100002915 від 18.08.2021 пропозиція ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору підписана електронним підписом, одноразовим ідентифікатором U888. Відповідно до Пропозиції укладення кредитного договору (оферта), дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» (в подальшому Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст. 633 Цивільного кодексу України. Договір був укладений на підставі заявки відповідачки, умови договору погоджені сторонами у зазначеній заявці, також укладено сторонами договору Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 18.08.2021-100002915 від 18.08.2021 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (надалі Позичальник) Дана таблиця є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 18.08.2021, також відповідачка та позивач підписали Паспорт споживчого кредиту. Згідно із п. 2.1 цієї Пропозиції Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Згідно з Преамбулою до Пропозиції Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: - дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на сайті Кредитодавця - заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; - відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до умов Заявки, електронний кредитний договір, частиною якого є ця заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 18.08.2021 за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-okompanii, згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони кредитного договору погодили наступні умови кредитування: сума Кредиту: 10000,00 грн.; строк користування Кредитом: 70 календарних днів з дати отримання; проценти: 8050 грн.; 80.5% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 70 календарних днів користування кредитом, неустойка: 100 грн. 00 коп. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Проценти сплачуються з періодичністю, встановленою у нижченаведеному Графіку платежів. В якості доказів перерахування коштів позивач надав копію квитанції платіжної системи Liqpay, з якої вбачається, що було здійснено платіж за такими ідентифікуючими даними: ID платежу: 1738160786, Order ID: 1629292354899, сума: 10000.0 UAH Дата та час платежу: 2021.08.18 16:12 Призначення: 18.08.2021-100002915. Отже наданими позивачем доказами підтверджується укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 18.08.2021, погодження його основних умов та виконання зазначеного договору позивачем. Згідно з довідкою розрахунком (карточка субконто) за період з 18.08.2021 - 20.11.2023 про стан заборгованості за кредитним договором №18.08.2021-100002915, заборгованість відповідача складає 9666,00 грн. Відсотки по кредиту нараховані за період з 18.08.2021 р. по 26.10.2021 р., тобто у межах строку дії електронного кредитного договору. Відповідачка частково погашала кредитну заборгованість, однак станом на 26.10.2021, за договором утворилась заборгованість у розмірі 9 666,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 846,00 грн. та по процентам в розмірі 3820,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та не спростовані відповідачкою. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов таких висновків. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтею 1054 ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно з вимогами (стаття 1054 ЦК України). Позивач та відповідач уклали між собою електронний кредитний договір 18.08.2021-100002915. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позичальником відповідачем електронним підписом. Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона\~посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Правовідносини даного правочину регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про споживче кредитування». За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.\~6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до положень\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~(в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За умовами\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене вище, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами ст. 435 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, може розстрочити виконання рішення. Вирішуючи клопотання відповідача, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону, суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання. З огляду на матеріальне становище відповідача та відповідно відсутність фінансової можливості одразу сплатити усю суму заборгованості, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення щомісячними платежами в рівних частинах строком на 10 місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial