Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] через свого представника, адвоката Працевитого\~Г.О., звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 10.12.2018 між позивачем [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» був укладений кредитний договір № СІК-101218/009-19, за умовами якого позичальнику було надано кредит. З мобільного застосунку «Дія» позивачу стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження. Жодних листів від приватного виконавця, в яких містилась би інформація про наявне виконавче провадження позивач не отримував. Ознайомившись з інформацією на сайті «Автоматизована система виконавчого провадження» та в Єдиному реєстрі боржників було виявлено, що виконавче провадження №\~62278268 було відкрито на підставі виконавчого напису №\~12836, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком\~В.В., про стягнення на користь стягувача ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~СІК-101218/009-1 від 10.12.2018 у розмірі 144070,76 грн. У подальшому накладено арешт на всі рахунки боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства у зв`язку з чим він підлягає скасуванню. У ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису нотаріусу, зокрема, подаються докази отримання боржником вимоги про усунення порушення. Оскільки позивачем не отримувалося жодних вимог про стягнення боргу від відповідача, відсутні законні підстави для вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до інформації, яка міститься на сайті «Автоматизована система виконавчого провадження» спірний виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком № 1172. Вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчений нотаріально свідчить про незаконність такого виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Про безспірність заборгованості можуть говорити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір, такими документами можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо. Відповідно до інформації, яка міститься на сайті «Автоматизована система виконавчого провадження» можна встановити, що при вчиненні виконавчого напису кредитором не було надано нотаріусу первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, відповідно, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірним. Таким чином, нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і взагалі наявності заборгованості для можливості вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене, позивач просить визнати таким, що не\~підлягає виконанню\~вчинений 15.05.2020\~приватним нотаріусом\~Броварського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Колейчиком В.В. виконавчий напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№\~12836,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Комерційний\~банк «Акордбанк» заборгованості за кредитним договором №\~СІК-101218/009-1 від 10.12.2018 у розмірі 144070,76 грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. та правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Представником відповідача, адвокатом Павленком С.В., подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» здійснив заходи, які передбачають ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» щодо [PERSON] . У паспорті [PERSON] , у Заяві-Пропозиції № CIK 101218/009-19 від 10.12.2018 та в позовній заяві вказано тотожну адресу реєстрації місця проживання, а саме: [ADDRESS] . 19.02.2020 ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» звернулось із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до [PERSON] , яка була надіслана за адресою реєстрації останнього. 27.02.2020 досудова вимога була повернута відправнику, причиною повернення листа стала відсутність адресата за вказаною адресою, що підтверджується повідомленням з печаткою від Укрпошти на конверті. Проаналізувавши усталену судову практику Верховного Суду можна дійти висновку, що досудова вимога направлена цінним із описом рекомендованим листом за поштовою адресою реєстрації боржника та не отримана у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням. Таким чином, для того, щоб [PERSON] вважався належним чином повідомленим про вимогу банку щодо повернення заборгованості за кредитом достатньо лише надсилання такої вимоги на адресу позивача, що і було зроблено ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» Повне погашення простроченої заборгованості за відсотками та основною сумою боргу після цього з боку [PERSON] не відбулося, що стало підставою для звернення ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. за захистом свого порушеного права та достроковим стягненням усього боргу за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису. Під час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса відповідачем було подано всі визначені чинним законодавством документи, зокрема, заяву засвідчену стягувачем, виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, докази направлення вимоги боржникові. Надавати будь-які інші документи відповідач був зобов`язаний виключно у тому разі, якщо це вимагав би сам нотаріус, яким вчиняється виконавчий напис. У відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при вчиненні виконавчого напису має право вимагати додаткові документи, а не зобов`язаний їх витребувати. Тому, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису безспірність заборгованості позивача перед відповідачем була доведена у встановленому законодавством порядком. Таким чином, ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» виконав всі вимоги чинного законодавства для підтвердження факту безспірності заборгованості за кредитним договором, а твердження позивача про необхідність надання будь-яких інших документів не ґрунтуються на положеннях національного законодавства. Представник позивача стверджує, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису були відсутні правові передумови для вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально засвідчений, оскільки Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі №\~826/20084/14 було визнано нечинним розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким регламентується вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені. Твердження позивача є надуманим та не об`єктивним і не відповідає дійсним обставинам справи, з огляду на те, що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 не є правомірною та розділ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яким регламентується вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені ? не був належним чином скасований. На підтвердження даної обставини, слід зазначити, що на офіційному веб-сайті Верховної Ради України «Законодавство України», при відкритті Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», безпосередньо в самому Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів відображається розділ ? Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, який мав втратити чинність та відповідно видалений з офіційного тексту Постанови Кабінету Міністрів України №\~1172 від 29.06.1999. Проте, будь-які записи про те, що даний розділ втратив чинність відсутні. Отже, на день вчинення виконавчого напису нотаріуса розділ перший та другий Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 був чинним та, відповідно, кредитори у кредитних відносинах мали право вчиняти виконавчі написи нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально засвідчені. Позивач стверджує, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса заборгованість за кредитним договором позивача перед відповідачем не була безспірною. Таке твердження позивача є помилковим, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріуса безспірність заборгованості боржника перед стягувачем підтверджується на підставі наданих нотаріусу документів, виключний перелік яких визначено законодавством. Представник ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» надав всі необхідні документи, які підтверджували безспірність заборгованості боржника перед стягувачем на момент вчинення виконавчого напису. Представник відповідача звертає увагу на те, що після надання [PERSON] кредитних коштів, він ні разу не заплатив кошти на погашення заборгованості відповідно до Графіку платежів, що вбачається з розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку. Для вчинення виконавчого напису нотаріуса представником ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» було повністю дотримано процедуру, визначену чинним законодавством України та надано весь пакет документів для нотаріуса. Отже, вчинений виконавчий напис є законним, а також всі подальші виконавчі дії, що здійснені на підставі напису є також законними. Крім того, представник відповідача вважає, що зазначений у позові розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним та необґрунтованим, а тому не підлягає стягненню. 06.10.2025 представником відповідача ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» через систему «Електронний суд» подано заяву від 02.10.2025 про застосування до позовної заяви строку позовної давності. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що [PERSON] не зазначено у позові про те, коли саме йому стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження. На переконання представника відповідача з червня 2020 року [PERSON] було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження та накладеного арешту кошти, які протягом 5 років з нього стягувались на користь ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» відповідно до виконавчого напису нотаріуса. Так, [PERSON] міг звернутися до суду з метою захисту своїх прав до червня 2023 року, однак звернувся лише 08.09.2025. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Працевитий Г.О., у судове засідання не з`явились. У позові адвокат Працевитий Г.О. просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання представник відповідача ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» до суду не з`явився. 30.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Павленка С.В., надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк». Належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання треті особи до суду не з`явились. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 15.05.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 12836 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» заборгованості за кредитним договором № CIK 101218/009-19 від 10.12.2018, укладеним між ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» та [PERSON] . Згідно з виконавчим написом сума заборгованості за кредитним договором складається з: 25372,80\~грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14316,40 грн. прострочена заборгованість комісією; 20946,15 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 77920,20 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 4315,21 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, складає 144070,76 грн. Як визначено оскаржуваним виконавчим написом, стягнення заборгованості проводилось за період з 10.12.2018 по 11.03.2020. Постановою від 05.06.2020 у виконавчому провадженні №\~62278268 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 12836 від 15.05.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» суми заборгованості у розмірі 144070,76 грн. Постановою від 05.06.2020 у виконавчому провадженні №\~62278268 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду в сумі 14407,08 грн. Постановою від 16.11.2021 у виконавчому провадженні №\~62278268 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. визначено для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 486,00 грн. Постановою від 19.08.2020 у виконавчому провадженні №\~62278268 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 158963,84 грн. Постановою від 06.11.2023 у виконавчому провадженні №\~62278268 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 158463,84 грн. У ст. 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України №\~1172 від 29.06.1999 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. [PERSON] у позові послався на те, що визначений виконавчим написом розмір заборгованості не є безспірним. Крім того, позивач вказує, що нотаріус вчинив виконавчий напис, хоча кредитний договір не є нотаріально посвідченим. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України №\~296/5 від 22.02.2012 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 (справа № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Підстав не враховувати дану правову позицію у суду першої інстанції немає. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 15.05.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з цієї підстави. Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Суд відхиляє доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву як такі, що не знайшли свого доказового підтвердження під час розгляду даної цивільної справи. Підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов`язується з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв`язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 02.04.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який був чинним з 17.03.2022 до 03.04.2025, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 12.03.2020 на усій території України був встановлений карантин, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Виходячи із приписів п. 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану. Лише з 04.09.2025 перебіг строку позовної давності в Україні був відновлений. У позові представник позивача [PERSON] просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено 968,96 грн. судового збору. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 968,96 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно диспозиції ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відзиві на позов представник відповідача просив суд відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки їх розмір є значно завищеним та необґрунтованим. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, участь адвоката Працевитого Г.О., який представляє інтереси позивача [PERSON] у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правової (правничої) допомоги без номеру, укладеного 05.08.2025 між [PERSON] та Адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого»; копією ордера на надання правничої допомоги серії АР № 1260403 від 05.09.2025. Матеріали справи містять додатковий договір без номеру від 05.08.2025 до договору про надання правової допомоги від 05.08.2025, у якому зазначений перелік послуг наданих [PERSON] та їх сукупна вартість. Згідно з актом про надані послуги та відповідним рахунком, які датовані 05.08.2025, Адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» надано [PERSON] правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 5000,00 грн. Суд констатує, що відсутні підстави для відмови позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу співмірні із: складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України. З урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved