Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що 03.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 514937-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами вказаного договору відповідачу було надано грошові кошти в сумі 9000,00 грн., які він зобов`язався повернути згідно графіку платежів та сплатити проценти за користування кредитом. Разом з тим, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 22.06.2025, становить 25470,00 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000,00 грн; заборгованості за простроченими процентами у розмірі 10170,00 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 1800,00 грн; заборгованості за штрафами 4500,00 грн. За таких підстав представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 25470,00 грн. та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.07.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.09.2025 за клопотання представника позивача витребувано у АТ «ПУМБ» докази та постановлено здійснювати розгляд даної цивільної справи з повідомленням (викликом) сторін і призначено судове засідання у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином. У своєму позові просив розгляд справи проводити без його участі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином за зареєстрованою адресою проживання, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на відсутність заперечень від сторони позивача, ухвалою від 30.10.2025 вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, суд приходить до такого висновку. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~ст.\~638\~ЦК\~України\~визначено,\~що\~договір\~є укладеним,\~якщо\~сторони\~в належній\~формі\~досягли\~згоди з\~усіх\~істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 03.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний договір шляхом\~підписання відповідачем Договору № 514937-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. Договір укладено шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до\~умов договору,\~кредитодавець надає\~позичальнику грошові\~кошти у\~розмірі 9000,00\~грн.\~на засадах\~строковості,\~поворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~комісію за\~надання кредиту\~у порядку\~та на\~умовах,\~визначених цим\~договором та\~Правилами надання\~споживчих кредитів\~ТОВ «БІЗНЕС\~ПОЗИКА» (надалі-\~Правила).\~Строк,\~на який\~надається кредит\~становить 16\~тижнів,\~процентна ставка\~за кредитом\~в день\~1,00%\~фіксована. Термін дії договору до 23.02.2025. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9277,65%. Крім того, п.2.5 договору передбачено, що комісія за видачу кредиту становить 1 800,00 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит також належить до комісії за видачу кредиту і може одноразово нараховуватись при кожному отриманні позичальником у кредит додаткових грошових коштів, якщо нарахування комісії за видачу додаткових грошових коштів передбачено відповідними додатковими угодами до цього Договору, якими сторони оформили отримання позичальником у кредит додаткових грошових коштів. Якщо у відповідній додатковій угоді до цього Договору, якою сторони оформили отримання позичальником у кредит додаткових грошових коштів, зазначено, що комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 0% (нуль відсотків), вказане означає, що комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит на підставі такої додаткової угоди до цього Договору є відсутньою. Додаткові та/або супутні послуги за цим договором відсутні, оскільки кредитодавець не надає додаткові та/або супутні послуги та не вимагає надання/отримання додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб при отриманні позичальником кредиту. Відповідно до п.3.1. Договору він укладається з використанням ІКС кредитодавця, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом надання пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інших нормативно-правових актів Національного банку України. Сторонами в п. 4.2.2. Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Згідно вказаного графіку останнім днем повернення кредиту зазначено 23.02.2025. Позичальник підтвердив, що він ознайомився з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. (п.11.4.4 Договору). До вказаного Договору, додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта, анкета клієнта, квитанції щодо транзакції по зарахуванню кредитних коштів 9000,00 грн. на рахунок [PERSON] . Також до договору додано Паспорт споживчого кредиту та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснених сторонами кредитного договору щодо його укладення. Відповідно до\~витягу з\~анкети клієнта\~від 15.05.2025,\~відповідач вказав\~банківських рахунок\~№ [NUMBER] на який він в подальшому отримав кредитні кошти. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., що підтверджується листом АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/13262 БТ від 02.10.2025 та випискою по рахунку за період з 03.11.2024 по 23.02.2025, яка є додатком до вказаного листа. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України\~«Про електронну\~комерцію» (далі - Закон). Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з статтею 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,\~укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України\~«Про електронну\~комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до частини третьої статті 11Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною шостою статті 11Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), з урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч. 1ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Скріпивши вказаний вище договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у відповідача виникло зобов`язання повернути наданий йому кредит зі сплатою відсотків за його користування. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З довідки про стан заборгованості за договором слідує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 22.06.2025 виникла заборгованість в розмірі 25470,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000,00 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 10170,00 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 1800,00 грн.; заборгованістю по штрафам у розмірі 4500,00 грн. Крім того, в матеріалах справи також наявний детальний розрахунок заборгованості за вказаним вище кредитним договором, в якому наведено аналогічні суми заборгованості. Також з вказаного розрахунку слідує, що сума заборгованості по штрафам у розмірі 4500,00 грн. є нарахування неустойки. Разом з тим, визначаючись щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути з відповідача 4500,00 грн неустойки. Нарахування неустойки за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи в суді положення пункту 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~є чинними. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦК України\~основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є\~Цивільний кодекс України\~(частина 2\~статті 4 ЦК України). Отже, частина друга\~статті 4 ЦК України\~закріплює пріоритет норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм\~ЦК України\~з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів - підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69). Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Так, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати штрафні санкції за договором №№514937-КС-001 від 03.11.2024 в розмірі 4500,00 грн, від сплати яких позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх стягнення. Враховуючи наведене вище, суд встановив, що відповідач [PERSON] на підставі договору №514937-КС-001 від 03.11.2024 отримав кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, але взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів та відсотків не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини і враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 20970,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір у\~розмірі 1994,36\~грн.\~(2422,40/ 82.33%). На підставі викладеного та

Outcome: partial