Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Нурай Алієву звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , в якому представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 2038553853 у розмірі 26921,40 грн, з яких: 23675,44 грн загальна сума боргу по тілу, 7,16 грн загальна сума боргу по відсотках, 3238,80 грн загальна сума боргу по комісії. Також представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 грудня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2038553853. Відповідно до умов кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 26500,00 грн на придбання товару на строк до 25 липня 2023 року. Згідно з п.1.4. кредитного договору, датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка становить 26921,40\~грн, з яких: 23675,44 грн загальна сума боргу по тілу кредиту; 7,16 грн загальна сума боргу по відсотках; 3238,80 грн загальна сума боргу по комісії. 14 березня 2025 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/03/25, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача вказує, що всі нарахування, що відбувались до дати набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до відповідачки, здійснювалися безпосередньо АТ «ОТП БАНК» станом на день відступлення права вимоги. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме 14.03.2025 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 03\~жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві міститься письмове клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідачки у судове засідання провести заочний розгляд справи (а. с. 4). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за місцем реєстрації її проживання згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1833986 від 30.09.2025: [ADDRESS] (а. с. 37). Також відповідачці направлялася судова кореспонденція за адресою, вказаною у кредитному договорі: [ADDRESS] . Згідно із відмітками поштового відділення поштові відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 30.10.2025 не отримані адресатом, наявні відмітки, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.\~с. 41-42). У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 у справі № 757/15603/19 судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Від відповідачки відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Заяв та клопотань також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідачка [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив таке. Судом встановлено, що 25 грудня 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2038553853. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредит видається у сумі 26500,00 грн на цільове використання кредиту: на придбання товару, та 490,00 грн на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «СМС+Довідка». Загальна сума кредиту 26990,00 грн. Строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів. Дата остаточного повернення кредиту 25 липня 2023 року Комісія за управління кредитом 3% від суми кредиту, щомісячно. Сума першого внеску позичальника 3000,00 грн (розмір власного платежу (фінансової участі) позичальника (а. с. 5). Сторони погодили, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних (п.1.2. договору). Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п.1.3 договору). На підтвердження позовних вимог, позивачем надані суду Анкета-заява на отримання кредиту/опитувальний лист від 25.12.2021, паспорт споживчого кредиту, а також графік щомісячних платежів, які містять підписи відповідачки, особисті дані відповідачки та істотні умови договору, в тому числі, і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, у розумінні ст. 207 ЦК України, кредитний договір був укладений АТ «ОТП БАНК» з відповідачкою [PERSON] . Дослідженням рахунку-фактури № 40035217 від 25 грудня 2021 року, постачальник ТОВ «Чернігівторг», меморіального ордера № 43361730 від 25.12.2021 та меморіального ордера №\~43361732 від 25.12.2021 установлено, що отримані від банку кредитні кошти у розмірі 26500,00\~грн [PERSON] витратила на придбання побутової техніки, а кредитні кошти у розмірі 490,00 грн були сплачені за додаткові послуги банку за договором № 2038553853 від 25.12.2021, а саме послугу «СМС +Довідка» (а. с. 13, 14, 14 зворот). Отже, АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Однак, [PERSON] виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. З розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2038553853 від 25.12.2021 становить 26921,40 грн, з яких: 23675,44 грн загальна сума боргу по тілу, 7,16 грн загальна сума боргу по відсотках, 3238,80 грн загальна сума боргу по комісії (а. с. 17). З виписки по особовим рахункам [PERSON] з 28.12.2021 по 14.03.2025 встановлено, що відповідачкою було здійснено платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 3314,56 грн (а. с. 15-16). 14 березня 2025 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 14/03/25, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за вказаним вище кредитним договором (а.\~с. 18-19). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 14/03/25 від 14.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 26921,40 грн, з яких: 23675,44 грн загальна сума боргу по тілу, 7,16\~грн загальна сума боргу по відсотках, 3238,80 грн загальна сума боргу по комісії (а. с. 21). Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України). Факт прострочення відповідачкою сплати заборгованості за кредитним договором не спростовано, доказів оплати відповідачкою заборгованості в повному обсязі суду не надані. У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України). Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного кредитного договору (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідачки перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або договору факторингу (на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи. У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача суду не надано. Враховуючи, що відповідачкою порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитним договором № 2038553853 від 25.12.2021, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 23675,44 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 7,16 грн. Щодо вимоги\~позивача про\~стягнення з\~відповідачки [PERSON] заборгованості за комісією у розмірі 3238,80 грн суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З досліджених судом доказів вбачається, що первинним кредитором АТ «ОТП БАНК» відповідачці [PERSON] надавався саме споживчий кредит, про що зазначено як в самому кредитному договорі, так і в паспорті споживчого кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. При цьому Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» така інформація надається безоплатно. Аналогічна позиція також викладена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 04/224/21, подібні висновки містить і постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 752/4008/20. Зі змісту п. 1.1. кредитного договору № 2038553853 від 25.12.2021 вбачається, що відповідачці встановлено щомісячну плату за управління кредитом у розмірі 3 % від суми кредиту, однак без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності їх надання. Таким чином, оскільки умови кредитного договору № 2038553853 від 25.12.2021 не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачці щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені нею, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту; не доведено, що така інформація надавалася частіше, ніж один раз на місяць; в наданих документах взагалі відсутній перелік послуг з управління кредитом та відомості про те, що цей перелік погоджений з [PERSON] , а тому відсутні підстави для стягнення з останньої заборгованості за комісією. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 135071 від 16.09.2025, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2664,00 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial