Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Чайка», в якому просив суд стягнути з ДП «Чайка» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 57\~980, 03 грн (без урахування обов`язкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів), заборгованість з виплати заробітної плати за час відпустки (відпускні) за липень 2024 року в сумі 13 574, 23 грн (без урахування обов`язкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів), та заборгованість з виплати компенсації невикористаної відпустки в сумі 26 520,56 грн (без урахування обов`язкових відрахувань до бюджету і державних цільових фондів). Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Чайка» в період з 21 жовтня 2021 року по 31 липня 2024 року. \~ \~ \~ \~31 липня 2024 року позивач звільнений з ДП «Чайка» за угодою сторін згідно п. 1 ст.36 КЗпП України. В позовній заяві позивач зазначає про те, що в день звільнення з ним ДП «Чайка» не проведено повний розрахунок та не було надано: письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні; розрахунку розміру компенсації невикористаної щорічної основної відпустки; довідки про розмір заборгованості з виплати заробітної плати. У відповідь на адвокатський запит представника позивача ДП «Чайка» надало інформацію, а саме: розрахунковий листок за липень 2024 року; довідку від 12.05.2025 №КИЇ00000018 про нараховані та виплачені суми; копію наказу №169к/тр від 20.10.2021; копію погодження Державного управління справами №01-12/15/2242/23 р.в.с. від 14.09.2023; копію наказу №8к/тр від 31.01.2024; копію наказу №51к/тр від 30.07.2024. Позивач вказує, що відповідно до наданого відповідачем на адвокатський запит розрахункового листка, розмір заборгованості (до виплати ) за підприємством на кінець липня 2024 року становить 98 074, 82 грн (без врахування обов`язкових податків та зборів). В розрахунковому\~листку зазначено\~розмір нарахованої\~компенсації за\~невикористану щорічну\~основну відпустку\~(за\~робочий період\~13.01.2023-31.12.2023)\~строком 30\~календарних днів,\~а саме\~20\~354,\~70\~грн,\~та за\~18\~календарних днів\~невикористаної щорічної\~основної відпустки\~(за\~робочий період\~01.01.2024-31.07.2024)\~в сумі\~12\~590,\~10\~грн,\~а разом\~нараховано 32\~944,\~80\~грн (з якої має бути утримано при виплаті податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18%, що становить 5 930, 06 грн та військовий збір в розмірі 1,5%, що становить 494,17 грн), відповідно сума до виплати становить 26 520, 56 грн (без врахування ПДФО та військового збору). Також, з розрахункового листка випливає, що нарахована заробітна плата за час відпустки (відпускні) позивача за липень 2024 року становить в сумі 16\~862, 40 грн, (з якої має бути утримано при виплаті податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18%, що становить 3\~035, 23 грн та військовий збір в розмірі 1, 5%, що становить 252,94 грн), відповідно сума до виплати становить 13 574, 23 грн (без\~врахування ПДФО\~та військового\~збору).\~ \~ Крім того, з наданих відповідачем на адвокатський запит документів випливає, що ДП «Чайка» має невиконані зобов`язання перед позивачем із виплати нарахованої заробітної плати в сумі 72\~024, 88 грн (з якої має бути утримано при виплаті податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18 %, що становить 12\~964, 48 та військовий збір в розмірі 1, 5%, що становить 1\~080, 37 грн), відповідно сума заробітної плати до виплати становить 57\~980, 03 грн (без врахування ПДФО та військового збору). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Копія даної ухвали суду направлялася ДП «Чайка». На адресу суду не надходив відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач перебував з 21 жовтня 2021 року у трудових відносинах з відповідачем, та працював на посаді начальника планово-економічного відділу Державного підприємства «Чайка» за основним місцем роботи з оплатою згідно штатного розпису відповідно до відпрацьованого часу, з випробувальним терміном 1 місяць, що підтверджується наказом №169к/тр від 20 жовтня 2021 року. Відповідно до наказу Державного підприємства «Чайка» №92к/тр від 14 вересня 2023 року позивача було переведено з посади начальника планово-економічного відділу на посаду заступника генерального директора з 14 вересня 2023 року, за основним місцем роботи, з посадовим окладом 19 739, 00 грн на місяць. Згідно наказу №8к/тр від 31 січня 2024 року позивача було переведено з посади заступника генерального директора на посаду радника генерального директора Державного підприємства «Чайка», за основним місцем роботи, з посадовим окладом 16 951, 00 грн на місяць. Відповідно до наказу Державного підприємства «Чайка» №20к/тр від 28 лютого 2024 року, позивача було переведено з посади радника генерального директора на посаду начальника планово-економічного відділу з 01 березня 2024 року, за основним місцем роботи, з посадовим окладом 21 556, 00 грн на місяць. Згідно наказу Державного підприємства «Чайка» №51-к/тр від 30 липня 2024 року, позивача було звільнено з посади начальника планово-економічного відділу з 31 липня 2024 року за угодою сторін на підставі п.1 статті 36 КЗпП України. Відповідно до частини 2 вказаного наказу, відповідач мав виплатити позивачу за 48 (сорок вісім) календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки (30 календарних днів щорічної основної відпустки за робочий період 13.01.2023-31.12.2023, та 18 календарних днів щорічної основної відпустки за робочий період 01.01.2024-31.07.2024). У довідці ДП «Чайка» від 12.05.2025 № КИЇ00000018 вказано, що розмір заборгованості (до виплати) [PERSON] становить 98\~074, 82 грн, з яких: заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 57 980, 03 грн (без врахування обов`язкових податків та зборів); заборгованість з виплати заробітної плати за час відпустки (відпускні) за липень 2024 року в сумі 13574, 23 грн (без врахування обов`язкових податків та зборів); заборгованість з компенсації невикористаної відпустки 26 520,56 грн (без врахування обов`язкових податків та зборів). В розрахунковому листку ДП «Чайка» вказано розмір нарахованої компенсації за невикористану щорічну основну відпустку (за робочий період 13.01.2023-31.12.2023) строком 30 календарних днів, а саме 20 354, 70 грн, та за 18 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки (за робочий період 01.01.2024-31.07.2024) в сумі 12 590, 10 грн, а разом нараховано 32 944, 80 грн (з якої має бути утримано при виплаті податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18%, що становить 5 930, 06 грн та військовий збір в розмірі 1,5%, що становить 494,17 грн), відповідно сума до виплати становить 26 520, 56 грн (без врахування ПДФО та військового збору). Крім того, як випливає з розрахункового листка, нарахована заробітна плата позивачу за час відпустки (відпускні) за липень 2024 року становить 16 862, 40 грн, (з якої має бути утримано при виплаті податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18%, що становить 3 035, 23 грн та військовий збір в розмірі 1, 5%, що становить 252,94 грн), відповідно сума до виплати становить 13 574, 23 грн (без врахування ПДФО та військового збору). Також, відповідач має невиконані зобов`язання із виплати нарахованої заробітної плати в сумі 72 024, 88 грн (з якої має бути утримано при виплаті податок з доходів фізичних осіб в розмірі 18%, що становить 12 964, 48 та військовий збір в розмірі 1,5%, що становить 1 080, 37 грн), відповідно до сума заробітної плати до виплати становить 57 980, 03 грн (без врахування ПДФО та військового збору). Також з наданої позивачем Довідки форми ОК-5 та Довідки форми ОК-7 випливає розмір нарахованої заробітної плати за період трудових відносин з відповідачем, що відповідає нарахованому розміру заробітної плати в наданих відповідачем документах на адвокатський запит представника позивача. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 115 КЗпП України та ч. 1ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум (ч. 1ст. 116 КЗпП України). Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Згідно статті 6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до статті 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за весь час відпустки виплачується до початку відпустки, якщо інше не передбачено законодавством, трудовим або колективним договором. Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується, зокрема, грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед Позивачем із заробітної плати станом на момент ухвалення рішення. Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Крім того, ДП «Чайка» в ході розгляду справи не заперечувалося того, що він не провів з позивачем розрахунок при звільненні. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Так, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З врахуванням вказаної норми процесуального права, суд враховує висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року № 716/9584/15-ц, зокрема наступне: Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи. Зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини у справі, надані суду докази, і перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved