Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум-Фінанс» адвокат Альховська І.Б. звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №CL-145070 від 05.11.2018 року, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат понесених на правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно з письмовою заявою просила розглядати справу без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації та розміщенням повідомлення на офіційному сайті судової влади. У зв`язку з цим суд на підставі ст.\~280\~ЦПК\~України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК\~України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст.\~89\~ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 05.11.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-145070, згідно умов якого АТ «Кредобанк» надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 34830,00 грн. на строк 60 місяців, тобто до 03.11.2023 (а.с. 17-20) За п.п.4.1, 4.5 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 76,49% річних. Реальна річна процентна ставка становить 109,84% річних. 08.11.2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами, відповідно до якого ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором №CL-145070 від 05.11.2018 (а.с.30зв-31) 30.01.2024 року ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» повідомлено [PERSON] про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. (а.с.16) 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування товариства на ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс». (а.с.32) Так, за змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1054 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК\~України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. В розумінні Закону України «Про споживче кредитування»(даліЗакон), в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1\~ст. 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, права вимоги за Кредитним договором №CL-145070 від 05.11.2018, укладеним між первісним кредитором АТ «Кредобанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Марин-Фінанс», найменування якого 12.12.2024 змінено на ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс». Отже, підписавши Кредитний договір №CL-145070 від 05.11.2018, відповідач [PERSON] добровільно погодив запропоновані умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання по сплаті кредиту та процентів за користування ним. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-145070 від 05.11.2018 станом на 08.11.2023 встановлено, що сума заборгованості [PERSON] становить 66625,14 грн, з яких: 1948,29 грн.\~строкове тіло, 25216,69 грн.\~прострочене тіло, 37522,80 грн.\~прострочені відсотки, 1937,36 грн.\~строкові відсотки. (а.с.33). Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідача. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19. \~ \~ \~ \~Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за період з 09.11.2023 року по 28.02.2025 в сумі 67665,64 грн задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до договору №CL-145070 від 05.11.2018 сторони погодили встановити термін повернення кредиту до 03.11.2023. Разом з тим, відповідно до додатку №1 до договору факторингу АТ «Кредобанк» було передано ТОВ «ФК «Марин-фінанс» грошову вимогу до боржника [PERSON] на суму заборгованості 66625,14 грн. Інших прав вимоги ТОВ «ФК «Аксіліум фінанс» передано не було. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30.01.2024 досудовою вимогою ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» повідомило [PERSON] про заміну кредитора в зобов`язанні щодо виконання договірних зобов`язань. При цьому ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» вимагало від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги банку, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі 66625,14грн (а.с. 16). Враховуючи зазначене, ТОВ «ФК «Аксіліум фінанс» має право стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, переданої за договором факторингу від 08.11.2023, у розмірі 66625,14грн.. За таких обставин, з урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12, оскільки відповідач умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, право вимоги за цими договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги в сумі 66625,14 грн.. Протягом розгляду цивільної справи відповідач на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд враховує, що оскільки позов задоволено частково, тому судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~\~\~\~\~\~ Згідно платіжної інструкції №155 від 18.03.2025 (а.с.1) позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору. При цьому враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором в розмірі 66625 грн. 14 коп., що становить 49,61% від ціни позову, тому на користь позивача підлягає стягнення з відповідача 1201 грн. 75 коп. судового збору. Крім того, відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У поданій до суду заяві представник позивачки просив стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. З врахуванням викладеного вище, виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, її складності, усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, а також критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу та розумності, суд приходить до висновку про задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної\~\~позивачем у зв`язку з розглядом справи у розмірі 3000,00 грн., та вважає, що саме такі витрати є співрозмірними із складністю даної справи і підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial