Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] (далі - позивачі) в особі їх представника, адвоката Богданчук О.В., звернулися до суду із позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району (далі - відповідач) про встановлення факту належності документа, що має юридичний факт для прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина щодо спадкового майна, а саме на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , належну їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі Київської області 07 лютого 1995 року згідно із розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстрованого в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420. Спадкоємцями за законом щодо спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] є її син [PERSON] та її мати [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, тому що проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина щодо спадкового майна, а саме на: 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , належну їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі Київської області 07 лютого 1995 року згідно із розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстрованого в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420; та на 1/10 частку у праві спільної часткової власності на вказану квартиру, яку вона прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав, після смерті доньки, [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] 19.02.2002 року склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Т.М., згідно якого 1/5 частку квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Спадкоємцями за законом та заповітом щодо спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли, оскільки у визначений законом порядок звернулися із заявами до державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Разом з тим, 27.05.2025 року позивачі також звернулися із заявами до державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Проте, державний нотаріус [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частки зазначеної квартири після смерті матері [PERSON] відмовила, посилаючись на те, що у наданому свідоцтві на право власності на житло № [NUMBER] , виданого Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі Київської області 07 лютого 1995 року згідно із розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстрованого в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420, в тексті присутнє виправлення у дописаному ПІБ співвласника, а саме дописано [PERSON] - «1/5 частка», а потім виправлено на « [PERSON] ». Дане виправлення зроблено 18 січня 2007 року - після смерті спадкодавця. У зв`язку із викладеним, рекомендовано звернутися до Макарівського районного суду Київської області. Такого ж змісту державним нотаріусом 27.05.2025 року надано роз`яснення [PERSON] і [PERSON] щодо оформлення своїх спадкових прав після смерті їхньої бабусі [PERSON] , на 1/5 частку зазначеного спадкового майна за заповітом [PERSON] , та по 1/20 частки [PERSON] і [PERSON] за законом. Як зазначають позивачі, що причина неправильного написання прізвища « [PERSON] », яке виправлено на « [PERSON] » у зазначеному вище свідоцтві виникла при внесенні змін 18 січня 2007 року з дописаним «1/5 частка», що було зареєстровано право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06 серпня 2004 року, реєстраційний номер: 6937491, КП КОР «Макарівське БТІ». Внаслідок зазначеного помилкового запису у свідоцтві у позивачів виникли труднощі у прийнятті спадщини, тому змушені звернутися до суду із даним позовом. На підставі викладеного, позивачі просили суд: - встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] , видане Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі 7 лютого 1995 року згідно з розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстровано в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420, із внесеними змінами 18 січня 2007 року в якому присутнє виправлення у дописаному ПІБ співвласника, а саме дописано [PERSON] - «1/5 частка», та виправлено на « [PERSON] », зареєстровано право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06 серпня 2004 року, реєстраційний номер: 6937491, КП КОР «Макарівське БТІ»; - визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/10 частки квартири у праві спільної часткової власності загальна площа 59,8 м.2, житлова площа 43,1 м.2, що складається з приміщень: коридор 6,6 м.2; туалет 0,9 м.2; ванна кімната 2,4 м.2; кухня 5,9 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; житлова 11,5 м.2; житлова 17,2 м.2; житлова 14,4 м.2, яка находиться в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/20 частки квартири у праві спільної часткової власності загальна площа 59,8 м.2, житлова площа 43,1 м.2, що складається з приміщень: коридор 6,6 м.2; туалет 0,9 м.2; ванна кімната 2,4 м.2; кухня 5,9 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; житлова 11,5 м.2; житлова 17,2 м.2; житлова 14,4 м.2, яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/5 частки квартири у праві спільної часткової власності загальна площа 59,8 м.2, житлова площа 43,1 м.2, що складається з приміщень: коридор 6,6 м.2; туалет 0,9 м.2; ванна кімната 2,4 м.2; кухня 5,9 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; вбудована шафа 0,3 м.2; житлова 11,5 м.2; житлова 17,2 м.2; житлова 14,4 м.2, яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , на 1/20 частки квартири у праві спільної часткової власності загальна площа 59,8 м.2, житлова площа 43,1 м.2, яка знаходиться в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 31.07.2025 року (а.с.42-43) позовну заяву [PERSON] і [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також вказаною ухвалою суду в порядку вимог ст. 84 ЦПК України, витребувано від Макарівської державної нотаріальної контори (08001, Київська обл., Бучанський р-н., с-ще Макарів, вул. Д. Ростовського, 66) належним чином засвідчені копії спадкових справ №17/2025 від 26.02.2025 року до майна померлої [INFO] [PERSON] та №568 від 21.11.2009 року до майна померлої [INFO] [PERSON] . Витребувані докази надійшли до суду 15.09.2025 року та приєднані до матеріалів справи (а.с.51-103). Ухвалою суду від 24.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 30.10.2025 року (а.с.107). У судове засідання 30.10.2025 року учасники справи не прибули. Представник позивачів, адвокат Богданчук О.В., подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.113). Відповідно до поданого клопотання представника відповідача, останній просив розглядати справу за його відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами (а.с.104). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] у віці 59 років померла [PERSON] (а.с.17), яка з 12.06.1974 року до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, за вказаною адресою були зареєстровані: мама - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.62). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] є її син [PERSON] (а.с.11) та її мати [PERSON] (а.с.66-67), які вважаються такими, що прийняли спадщину згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, тому що проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.59, 80). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. [INFO] у віці 94 років померла [PERSON] (а.с.19), яка з 02.02.1983 року до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, за вказаною адресою були зареєстровані: онук - [PERSON] , [INFO] , та праонука - [PERSON] , [INFO] (а.с.80). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на 1/5 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] та на 1/10 частку у праві спільної часткової власності на вказану квартиру, яку вона прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав, після смерті доньки, [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Заповіту від 19.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Т.М., що зареєстрований в реєстрі за №217, [PERSON] належну їй 1/5 (одну п`яту) частину квартири [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт не скасований та не змінений, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.11.2009 року №22188351 (а.с.21). Як вбачається з копії спадкової справи №568 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою (а.с.74-103), спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину є онук померлої - [PERSON] , [INFO] (а.с.15, 92-94, 97), оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.85). Окрім спадкоємця за заповітом [PERSON] , спадкоємцем за законом, який також прийняв спадщину є онук померлої - [PERSON] , [INFO] (а.с.78, 97-98), оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.75). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено. Проте, державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г., відмовлено заявнику [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , яка залишилася після смерті [INFO] [PERSON] , посилаючись на те, що у наданому свідоцтві на право власності на житло № [NUMBER] , виданого Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі Київської області 07 лютого 1995 року згідно із розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстрованого в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420, в тексті присутнє виправлення у дописаному ПІБ співвласника, а саме дописано [PERSON] - «1/5 частка», а потім виправлено на « [PERSON] ». Дане виправлення зроблено 18 січня 2007 року - після смерті спадкодавця. У зв`язку із викладеним, рекомендовано звернутися до Макарівського районного суду Київської області (а.с.29). Разом з тим, державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г., також відмовлено заявникам [PERSON] і [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS] , яка залишилася після смерті [INFO] [PERSON] , посилаючись на те, що у наданому свідоцтві на право власності на житло № [NUMBER] , виданого Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі Київської області 07 лютого 1995 року згідно із розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстрованого в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420, в тексті присутнє виправлення у дописаному ПІБ співвласника, а саме дописано [PERSON] - «1/5 частка», а потім виправлено на « [PERSON] ». Дане виправлення зроблено 18 січня 2007 року - після смерті спадкодавця. Окрім цього, при внесенні запису про право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, було допущено помилку у ПІБ спадкодавця [PERSON] замість [PERSON] . У зв`язку із викладеним, рекомендовано звернутися до Макарівського районного суду Київської області (а.с.30). Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявні в матеріалах справи листи державного нотаріуса Макарівської державної нотаріальної контори Тищенко В.Г. від 27.05.2025 року №115/02-14, №116/02-14 є достатніми доказами наявності у позивачів перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину, що в свою чергу дає їм право звернутися до суду із даним позовом. Так, згідно свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] , виданого Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі 07 лютого 1995 року згідно із розпорядженням (наказом) №1 від 07 лютого 1995 року, зареєстрованого в Управлінні житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації Макарівському бюро технічної інвентаризації 22 квітня 1995 року, записаного в реєстрову книгу за №2420, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 59,8 кв.м. належить на праві спільної власності гр. [PERSON] та членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Проте, 18.01.2007 року відповідальною особою Макарівської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] у зазначеному свідоцтві дописано «1/5 частка» та вказано: «Дописаному у всіх випадках 1/5 частка вірити. Правильно читати: [PERSON] - 1/5 част. [PERSON] - 1/5 част. [PERSON] - 1/5 част. [PERSON] - 1/5 част. [PERSON] - 1/5 част. Виправленому у першому випадку [PERSON] на [PERSON] вірити!» Вказане скріплено відповідною печаткою (а.с.22). Відповідно до копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №392842813, №392843261, №392842342 від 29.08.2024 року, квартира загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 43,1 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 07.02.1995 Представництвом регіонального відділення фонду державного майна України в Макарівському районі (а.с.26-28). Згідно Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно №392150541 від 23.08.2024 року, квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07.02.1995 року. Реєстраційний номер майна: 6937491, дата внесення запису: 06.08.2004 (а.с.101). Згідно копії архівної довідки №Мк0425014 від 24.04.2025 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що станом на 31.12.2012 року, право власності на об`єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07.02.1995, виданого на підставі розпорядження органу приватизації №834 від 07.02.1995 року. Дата реєстрації - 15.04.1995 року. Реєстровий № - 2420, книга - 12, сторінка - 276. Реєстраційний номер [NUMBER] . Відомості щодо зміни адреси - назву [ADDRESS] » змінено на назву « [ADDRESS] » згідно рішення Макарівської сільської ради Макарівського району Київської області від 26.01.2023 року №495-21-VIII (а.с.100). З досліджених вище документів слідує, що причина неправильного написання прізвища « [PERSON] », яке виправлено на « [PERSON] » у зазначеному вище свідоцтві виникла при внесенні змін 18.01.2007 року з дописаним «1/5 частка», що було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.08.2004 року, реєстраційний номер: 6937491, КП КОР «Макарівське БТІ». Крім того, при видачі зазначеного свідоцтва №834 від 07.02.1995 року не було зазначено режим спільної власності на квартиру, тому при внесені КП КОР «Макарівське БТІ» було зареєстровано право власності із зазначенням форми власності - спільна сумісна, проте із дописанням Макарівською районною державною адміністрацією Київської області «1/5 частка», відповідно змінився режим спільної власності із сумісної на часткову, про що в Державний реєстр речових прав внесено відповідні зміни. Разом з тим, також існують розбіжності в зазначені по батькові [PERSON] в даних документах, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] » виникли в результаті технічної помилки, що додатково підтверджується також Експертним висновком №058/630-п від 30.06.2025 року Українського бюро лінгвістичних експертиз (а.с.31), де зазначено, що офіційно-документальним українським варіантом аналізованого особового імені є НИКИФОР, похідна жіноча форма імені по батькові [PERSON] . Субнормативний український запис імені по батькові [PERSON] утворений із використання просторічної словотвірної моделі. Таке орфографічне розподілення записів імені по батькові в документах однієї родини, наданих для експертизи, відображає типові дивергентні явища межах відповідної онімної парадигми і є регулярною девіацією практиці документування в діалектному ареалі, де зроблено ці записи. Тому записи по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » в документах є ідентичними. Наведені виправлення та розбіжності у вказаних вище документах є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачів та в іншому порядку не можуть бути усунені. Відповідно до технічного паспорта на квартиру у багатоквартирному житловому будинку від 09.08.2024 року, до складу квартири за адресою: [ADDRESS] , входить: квартира (літера А), загальною площею 59,8 кв.м., житлова площа - 43,1 кв.м., що складається з приміщень: 1. коридор - 6,6 кв.м.; 2. туалет - 0,9 кв.м.; 3. ванна кімната - 2,4 кв.м.; 4. кухня - 5,9 кв.м.; 5. вбудована шафа - 0,3 кв.м.; 6. вбудована шафа - 0,3 кв.м.; 7. вбудована шафа - 0,3 кв.м.; 8. житлова - 11,5 кв.м.; 9. житлова - 17,2 кв.м.; 10. житлова - 14,4 кв.м. (а.с.23-25). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються зокрема нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі - ЦК УРСР, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ), та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. При цьому заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання цієї особи. Зі змісту заяви вбачається, що встановлення даного факту позивачам потрібно для прийняття спадщини. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524 ЦК УРСР). Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 ЦК УРСР). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з наданих позивачами доказів, достовірно встановлено, що присутнє виправлення у дописаному ПІБ співвласника, а саме дописаного [PERSON] - «1/5 частка», та виправлено на « [PERSON] » у правовстановлюючому документі не може бути підставою для позбавлення права позивачів на спадкування цього майна, а також встановлено, що [PERSON] будучи спадкоємцем після смерті [PERSON] , а [PERSON] і [PERSON] будучи спадкоємцями після смерті [PERSON] , спадщину прийняли, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшла квартира у відповідних частках, щодо якої нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору за клопотанням позивачів з відповідача не стягуються, а також оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову.

Outcome: approved