Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 25 червня 2005 року сторони уклали шлюб. Проте спільне життя не склалося через протилежні погляди на ведення господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить інтересам позивача. Сторони разом не проживають з весни 2010 року. При цьому спільних дітей від шлюбу не мають. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від розірвання шлюбу у позасудовому порядку, позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у позовній заяві просив судове засідання провести без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій з позовом повністю погодилася, після розлучення просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, де зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд постановив провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. 25 червня 2005 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, актовий запис № 2, що підтверджується роздруківкою з порталу "Дія" актового запису про шлюб (а.с. 8). Зі змісту позову вбачається, що від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на ведення господарства, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджує, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved