Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про встановлення факту припинення іпотеки, виключення відомостей з державного реєстру та зняття заборони на відчуження нерухомого майна. Позовну заяву обґрунтував тим, що 27.04.2007 року між Відкритим товариством комерційним банком «Надра», в особі начальника відділення №9 Філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ Комова О.Ю., який діяв на підставі довіреності № 1-11-3259 від 03.03.2007 року, з однієї сторони та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір за № ОД09/04/2007/840-K/025 з метою надання кредитних коштів. Відповідно до п.2.1 вищевказаного кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій між ВАТ КБ «Надра» (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір, посвідчений 27.04.2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., та зареєстрованого в реєстрі за № 1706, за яким в якості забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, Іпотекодавець передав в іпотеку ВАТ КБ «Надра» нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , житлова площа - 28,7 кв.м., загальна площа - 49,7 кв.м. Відповідно до п. 2.4 вищевказаного кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій між ВАТ КБ «Надра» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки від 27.04.2007 року за № ОД09/04/2007/840-П/025, відповідно до якого Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 2.4 вищевказаного кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій між ВАТ КБ «Надра» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки від 27.04.2007 року за № ОД09/04/2007/840-1/025-1, відповідно до якого Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 03.10.2011 року [PERSON] достроково погасив заборгованість за кредитним договором про що йому було видано квитанцію. У зв?язку із повним погашенням заборгованості за вищевказаним кредитним договором, заборону на відчуження майна через договір іпотеки було знято, та 19.11.2012 року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, було укладено договір дарування, яким він, [PERSON] , прийняв у власність квартиру [ADDRESS] (договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.I. від 19.11.2012 року, зареєстровано в реєстрі за № 4929). 08.05.2014 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013170110000337 від 13.02.2013 року, Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області по справі № 500/8989/13-к було ухвалено вирок стосовно колишнього начальника відділення № 9 Філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ [PERSON] . Зазначеним вироком встановлено заволодіння грошовими коштами обвинуваченим [PERSON] в розмірі 226 026, 05 грн. та видачу потерпілому [PERSON] квитанції № NL-3 від 03.10.2011 року про повну сплату заборгованості за кредитним договором № ОД09/04/2007/840_К/025 від 27.04.2077 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Тобто, фактично вимоги за кредитним договором № ОД09/04/2007/840-К/025 від 27.04.2077 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , виконані. [INFO] його батько, [PERSON] , помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Незважаючи на припинення вищевказаних кредитного та іпотечного договорів ВАТ КБ «Надра» продало права вимоги за зазначеним кредитним договором № ОД09/04/2007/840 - K/025 від 27.04.2007 року за системою «Прозоро» лотом № GL48N718070 ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСНРУП» (договір про відступлення прав від 05.08.2020 року). 15.12.2020 року на вимогу ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» Бахмутською районною державною адміністрацією Донецької області (державний реєстратор - Строєнко Л.О.) було накладено заборону на відчуження його майна (квартиру [ADDRESS] за договором іпотеки, який є неактуальним з 2011 року. У зв`язку з чим, просить встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 27.04.2007 року, виключити з Державного реєстру іпотек запис № 39719170 від 15.12.2020 року та запис № 39718974 від 15.12.2020 року про обтяження (заборону на нерухоме майно). Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся, у відповідності до ст.128 ЦПК України, належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280\~ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також і припинення правовідношення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 19.11.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 4929 (а.с. 13-14). Так, 27.04.2007 року між ВАТ КБ «Надра», в особі начальника відділення № 9 Філії ВАТ КБ «Надра» Одеське РУ Комова О.Ю. та [PERSON] було укладено Кредитний договір № ОД09/04/2007/840-К/025. Відповідно до п.2.1 вищевказаного кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій між ВАТ КБ «Надра» (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем) було укладено іпотечний договір, посвідчений 27.04.2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 1706, за яким в якості забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, Іпотекодавець передав в іпотек ВАТ КБ «Надра» нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , житлова площа - 28,7 кв.м., загальна площа - 49,7 кв.м. Згідно п. 2.4 вищевказаного кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій між ВАТ КБ «Надра» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки від 27.04.2007 року за № ОД09/04/2007/840-П/025, відповідно до якого Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 2.4 вищевказаного кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій між ВАТ КБ «Надра» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки від 27.04.2007 року за № ОД09/04/2007/840-1/025-1, відповідно до якого Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Як вбачається з квитанції № NL-3 від 03.10.2011 року [PERSON] повністю погасив заборгованість, відповідно договору № ОД09/04/2007/840-К/025 у сумі 28\~350,00 доларів США. Так, 19.11.2012 року, дарувальник [PERSON] , в особі представника [PERSON] , безоплатно передав у власність, а обдаровуваний [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] , відповідно до Договору дарування квартири від 19.11.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 4929. 05.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено Договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги до позичальників за кредитними договорами, зазначених у Додатку до цього Договору. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 17.01.2024 року, міститься інформація про державну реєстрацію іпотеки на квартиру [ADDRESS] , а також інформація про державну реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно за вищевказаною адресою. Обтяжувач: ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (а.с.32-33). Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз?яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред?явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша статті 598, стаття 599 ЦК України). Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Отже, за таких обставин та з урахуванням наявних підстав, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Крім того, дане рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. На підставі викладеного,

Outcome: approved