Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Вказана справа перебувала у провадженні судді Савицького С. А. з 19.07.2024 року по 28.04.2025 року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в порядку заміни судді до провадження судді Хустського районного суду Закарпатської області Волощук О.Я. передано вищевказану цивільну справу, яка ухвалою від 05 травня 2025 року була прийнята суддею Волощук О.Я. до свого провадження. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 25.05.2006 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського рай управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 96. В період шлюбу 08.05.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чіжмарь С.І., зареєстрованим в реєстрі за №2559, подружжя за спільні кошти придбало квартиру, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується інформацією (довідкою) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386106905 від 09.07.2024 р. У зв`язку із тим, що відповідач не бажає здійснити поділ вищевказаної квартири, позивачка просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру та визнати за нею право власності на 1/2 частки квартири. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд\~ їх задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представником подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Розгляд справи проведено у відсутності сторін, відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. У\~ судовому засіданні встановлено, що 25.05.2006 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського райуправління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.05.2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області. В період шлюбу 08.05.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Чіжмарь С.І., зареєстрованим в реєстрі за №2559, відповідач [PERSON] придбав квартиру, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується інформацією (довідкою) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 386106905 від 09.07.2024 р. У зв`язку із тим, що відповідач не бажає здійснити поділ вищевказаної квартири, позивачка просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру та визнати за нею право власності на 1/2 частки квартири. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Досліджені судом докази достовірно вказують на те, що під час перебування у шлюбі подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . Враховуючи, що квартира набута подружжям під час перебування їх у шлюбі, а отже це нерухоме майно є спільною сумісною власністю\~ подружжя. Позивачка [PERSON] також заявила вимогу про визнання за нею права власності на 1/2 частки квартири. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. Враховуючи те, що відповідно до матеріалів справи спірна квартира належить на праві приватної спільної сумісної сторонам, частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру за кожним зі співвласників [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 частки. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] понесені останньою судові витрати в сумі 3028 грн. Вжиті ухвалою Хустського районного суду від 23.07.2025 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту на спірну квартиру, загальною площею 70,8 кв.м, житловою площею 50,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із задоволенням позову, в порядку ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням суду законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved