Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Акціонерне товариство «ПУМБ» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 20115368376 від 28 січня 2020 року у розмірі 88 345 грн. 52 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір: № 20115368376 від 28 січня 2020. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредтну картку з кредитним лімітом у встановленому договорами розмірах. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором, сума заборгованості відповідача становить 88 345 грн. 52 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, що є предметом позовних вимог. 19 вересня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення матеріалів цивільної справи № 753/16792/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до Дніпровського районного суду міста Києва за територіальною підсудністю. 23 жовтня 2024 року вищевказану позовну заяву відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано в провадження судді Савлук Т.В. 15 листопада 2024 Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями статтею 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Отже, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 28 січня 2020 [PERSON] підписана заява № 20115368376 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Договору, Банк зобов`язався відкрити на ім`я відповідача поточний рахунок у гривнях та надати кредитну карту з кредитним лімітом у сумі 3 000 грн. 00 коп., який пізніше було збільшено до 50 000 грн. 00 коп. Строк кредитування - 12 місяців. Зі спливом строку, дія Кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий період у разі відсутності заперечень будь-якої сторони або підстав для його скорочення у порядку, визначеним ДКБО. Стандартна процентна ставка складає 47,88%, реальна річна ставка складає 47,88% Банк покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, надав позичальнику кредитний ліміт за кредитним договором від 28 січня 2020 року №20115368376, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Виписка по рахунку підтверджує відкриття банком рахунку та використання позичальником грошових коштів на власні потреби. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З огляду на викладене, позивач виконав покладені на нього зобов`язання за кредитними договорами, надав можливість розпоряджатись грошовими коштами, передбачені умовами договорів, що підтверджується випискою по рахунку, однак умови кредитних договорів в частині своєчасного повернення кредиту відповідач порушив, грошові кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 01.07.2024 року утворилась заборгованість, що становить 88 345 грн. 52 коп., яка складається: із заборгованості за Кредитним договором №20115368376 від 28 січня 2020 року, яка складається з: яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 49 786 грн. 66 коп; заборгованості за процентами у розмірі 38558 грн. 86 коп., що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства «Перший Українській Міжнародний Банк», оскільки вказана заборгованість підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості по вищезазначеним договорам, в свою чергу відповідач докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань не надав. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення позичальником умов укладеного договору, у зв`язку з чим позов Акціонерного товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2422 гривень 40 копійок пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved