Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований наступним. Сторони перебували в шлюбі з серпня 2014 року, із 2019 року сторони фактично припинили спільне проживання. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 16.10.2020 шлюб розірвано. Дочка проживає разом із матір`ю. Відповідач з дочкою не спілкується, матеріально не забезпечує, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Не дбає про фізичний, духовний стан дочки. Дочка знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач [PERSON] просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Ніколаєва Г.Г. позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради у судове засідання не з`явився, надав суду висновок органу опіки та піклування, надіслав заяву з проханням розгляд справи проводити без участі представника. Відповідач [PERSON] належно повідомлений про день розгляду справи в суді, але в судове засідання 13.06.2025, 08.09.2025 та 03.11.2025 не з`явився без поважної причини, не повідомив про причини своєї неявки, позову не оспорив, відзив на позов не надав. Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача доведені та обґрунтовані і їх слід задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. Сторони перебували в шлюбі з 16.08.2014 року. У них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. Батьком дитини є [PERSON] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 16.10.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини - [PERSON] , [INFO] , не провідує дитину, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Позивач самостійно утримує дитину, займається її вихованням. Згідно характеристики вихованки ЗДО «Струмочок» Глевахівської селищної ради [PERSON] зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Позивач, мати дитини брала активну участь у житті дитини, регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилась життям дитини, забезпечувала відвідування дитиною музичних і танцювальних гуртків, організовувала правильне проведення вільного часу, забезпечувала високий рівень навчання дитини. Батько дитини [PERSON] , не приймав участі у вихованні доньки, не з`являвся на батьківські збори, не спілкувався з вихователями, із дитячого садка дитину не забирав, не здійснював платежі за харчування дитини. Відповідно до Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-XX33-2840 від 24.03.2024 року, законним представником малолітньої [PERSON] є її мати [PERSON] . За даними довідки-розрахунку Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), борг по аліментах [PERSON] становить 187910,35 грн. Орган опіки та піклування Глевахівської селищної ради розглянув матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , є доцільним позбавити її батька [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього малолітньої дитини. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітньої дочки. На підставі викладеного і

Outcome: approved