Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У вересні 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 29 вересня 2022 року банк в межах проекту «monobank» уклав з відповідачкою кредитний договір б/н, відповідно до якого зобов`язався надати останній на споживчі потреби кредит у вигляді відкриття кредитної лінії та встановлення кредитного ліміту, який остаточно встановив у розмірі 13 000 грн, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (4 % від заборгованості, але не менше 100 грн та не більше залишку заборгованості) повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним (після завершення 62 денного пільгового періоду, протягом якого проценти нараховуються за ставкою 0,00001 % річних) у розмірі 3,1 % на місяць (37,2 % річних) від суми заборгованості. Наслідками порушення позичальницею умов договору є її обов`язок сплачувати проценти у подвійному розмірі, а також сплатити неустойку (штраф) за порушення взятих на себе зобов`язань. Проте позичальниця умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 04 червня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 31\~640,07 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Мєшнік К.І. не з`явився, проте в окремій заяві клопотав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 29 вересня 2022 року АТ «Універсал Банк» в межах проекту «monobank» уклало з [PERSON] кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили його умови. Договір складається із Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (що містить підпис позичальниці). Відповідно до договору банк зобов`язався надати [PERSON] на споживчі потреби кредит у вигляді відкриття кредитної лінії та встановлення кредитного ліміту, який остаточно встановив у розмірі 13 000 грн, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним (після завершення 62 денного пільгового періоду, протягом якого проценти нараховуються за ставкою 0,00001 % річних) у розмірі 3,1 % на місяць (37,2 % річних) від суми заборгованості. Згідно\~ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ч. 1 ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Матеріалами справи підтверджено, що Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг містить підпис позичальниці. Таким чином, сторони уклали між собою кредитний договір, узгодили у ньому усі його істотні умови, відповідачка погодилася з ними та посвідчила правочин та погодження з зазначеними в ньому умовами власним підписом, тим самим набувши права та обов`язки позичальниці. Що стосується посилання в позові на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank|Universal Bank, як на частину укладеного між сторонами кредитного договору, то суд не може погодитися з такими доводами, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що вказані Умови були погоджені та підписані позичальницею, а тому, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 03 липня 2019 року у подібній справі за № 342/180/17, не є частиною кредитного договору. Також є недоречними твердження позову про те, що частиною кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank у зв`язку з наступним. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2023 року у справі № 393/126/20 висловлено правовий висновок про те, що паспорт споживчого кредиту не може вважатися частиною кредитного договору, а є лише інформацією, необхідною позичальнику для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Про те, що наданий банком паспорт споживчого кредиту (який не підписаний позичальницею) не є частиною укладеного з відповідачкою кредитного договору, зазначено і у тексті цього паспорта, а саме що зазначена у ньому інформація актуальна лише до 01 січня 2023 року та що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання, в той час як позичальниця порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04 червня 2025 року заборгованість за кредитним договором складається із заборгованості за кредитом та становить 31\~640,07 грн. Хоча частина вказаної заборгованості виникла за рахунок списання банком частини нарахованих процентів (за ставкою 37,2 % річних) за користування кредитом шляхом їх включення до заборгованості за тілом кредиту, проте слід врахувати, що сторони обумовили в кредитному договорі плату за користування кредитом у вказаному розмірі, а тому такі дії банку не суперечать умовам договору та не призвели до нарахувань, що не передбачені умовами правочину. Водночас, наданий розрахунок не оспорений жодною зі сторін. За встановленого, з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 31\~640,07 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути 3 028 грн судового збору.

Outcome: approved