Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав у батьків [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 25% сукупного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку на кожну дитину, відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття на особовий рахунок дітей. В обґрунтування позову вказано, що відповідачі є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Родина перемістилась з Херсонської області до м. Миколаєва та проживала у непридатному для проживання житлі по [ADDRESS] . Діти проживали в антисанітарних умовах, без належного догляду. До роботи з родиною був залучений Миколаївський міський центр соціальних служб. З батьками проводились неодноразові бесіди щодо створення належних умов проживання та належного виконання батьківських обов`язків. Відповідачка [INFO] народила п`яту дитину. [INFO] найменша дитина померла, захлинувшись бдювотними масами. На дату смерті новонароджена дитина не була зареєстрована в органах РАЦС. Приїхавши за адресою проживання родини, працівники поліції виявили безлад та антисанітарію в помешканні, про що повідомили Службу у справах дітей Миколаївської міської ради та Службу у справах дітей адміністрації Заводського району. Прибувши на місце, комісія застала старших дітей без догляду дорослих, брудними та голодними. Візуально було видно, що діти не мились декілька днів, кашляли. З метою з`ясування медичного стану дітей, було викликано швидку медичну допомогу, лікарями швидкої встановлено, що усі діти мають респіраторні захворювання, мають температуру, кашель, нежить, тому діти були госпіталізовані до лікарні. При огляді дітей в лікарні виявлено про наявність у дітей педикульозу, що свідчить про неналежний гігієнічний стан дітей. Помешкання, з якого діти доставлені до лікарні, не відремонтоване, відсутні шибки на деяких вікнах, відсутнє водо та газопостачання, відсутня приготована їжа та засоби опалення. Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради діти відібрані від батьків. З батьками неодноразово проводились психолого-педагогічні бесіди щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, особливостей розвитку дітей, необхідності ведення здорового способу життя, роз`яснено наслідки невиконання батьківських обов`язків. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 28.01.2025 року витребувано докази. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 24.03.2025 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2025 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 05.10.2024 року. [PERSON] народилася [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 05.10.2024 року. [PERSON] народилася [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 05.10.2024 року. [PERSON] народився [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 05.10.2024 року. Рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 02.10.2024 року №1679, №1680, №1681, №1682 негайно відібрано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] . Улаштовано дітей до КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2» для проведення медичного обстеження. Згідно акту обстеження умов проживання №198 від 27.09.2024 року, складеного начальником ССД ММР Кравченко Ю.В., зав. Сект. ССД АЗР Норенко О, головним спеціалістом АЗР Купрасовою Н.А., м/с [PERSON] , ФСР ЦСС Зелінко А.А., поліцією, на підставі повідомлення про сім`ю з метою захисту прав дітей проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] ) та встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Умови проживання потребують поліпшення. Будинок без умов, опалення пічне, є плита та газовий балон, холодильник. Помешкання потребує ремонту та прибирання. В кімнаті є 2 односпальні ліжка та 1 дитяче ліжечко, полиці. Речі в обмеженій кількості, продукти харчування мінімальні, запасів не має, опалювати приміщення нічим. За вказаною адресою проживають [PERSON] мати, [PERSON] батько, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти госпіталізовані до МДП №2 у зв`язку з кашлем та температурою. 06.09.2024 року за вих. №34886/74.01-16/24-2 Миколаївським міським центром соціальних служби на адресу Начальника Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради надіслано лист з повідомленням, згідно якого 04.09.2024 року фахівцями Центру було здійснено відвідуванням сім`ї за місцем проживання, під час якого встановлено, що в помешканні незадовільні умови проживання: антисанітарія, в будинку брудно, розкидані речі та сміття, дитячі фекалії у кімнаті, таргани, зелені мухи, відсутні меблі, наявні тріщини на стінах, стелі, наявний стійкий запах, помешкання потребує ремонту. Дитячі речі зберігаються у мішках, продукти харчування в обмеженій кількості. Для дітей відсутні окремі спальні місця, діти сплять на одному ліжку з батьками. Для новонародженої дитини відсутні речі першої необхідності дитячий візок, ліжко, ванночка. Діти перебували вдома без нагляду дорослих: неохайні, голодні, занедбаний вигляд, одягнуті не по сезону. Зі слів дітей, стало відомо дорослі їх частко залишають одних. Через деякий час підійшла жінка, представилася бабусею дітей (назвати ім`я відмовилася), яка наголосила, батько дітей перебуває на роботі. З жінкою проведено психолого-педагогічні бесіди щодо підвищення рівня знань стосовно виховання, розвитку та догляду за дітьми, створення підтримання належних умов проживання. Того ж дня, у телефонній розмові, з матір`ю дітей [PERSON] та батьком, який відмовився представитися та поводив себе агресивно, фахівцями Центру проведено психолого-педагогічні бесіди щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, неможливості проживання дітей в таких умовах, необхідності створення належних умов у помешканні. За висновком Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.06.2025 року орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у батьків [PERSON] , [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Органом опіки встановлено, зокрема, що під час супроводу родини, відповідач мобілізувався та проходить службу в ЗСУ, характеризується позитивно. Відповідачка працевлаштувалась та вийняла придатне до помешкання житло по [ADDRESS] та виявила бажання повернути дітей на своє виховання. Під час контрольної перевірки 01.05.2025 року, представники служби у справах дітей адміністрації Інгульського району спільно з представниками Миколаївського міського центру соціальних служб, встановили, що житло по [ADDRESS] відповідачка довела до антисанітарного стану, одяг дітей брудний, відсутня постільна білизна, в коридорі лежали розбиті скляні двері від шафи, що несло загрозу для життя та здоров`я дітей, була відсутня їжа. Діти на час перевірки були у занедбаному стані: брудні, волосся не мите, скуйовджене, без догляду матері, перебували зі сторонньою особою без належного догляду. За таких обставин, діти повторно вилучені з родини та вміщені до КНП ММР «МДЛ №2», де і перебувають. Відповідно до виписки з медичної картки [PERSON] , 28.03.2025 року вона перебувала у гострій неускладненій фенілетиламіновій (солі) інтоксикації. Враховуючи те, що мати вживає наркотичні речовини, що становить для дітей небезпеку, вона не в змозі забезпечити дітям належний догляд та виховання. Наркозалежність матері є безпосередньою загрозою для життя дітей, повернення дітей наркозалежній матері неможливе. Оскільки батько перебуває на службі у ЗСУ, він має поважну причину тимчасового невиконання батьківських обов`язків. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Передбаченими пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків ч. 2 ст. 170 СК України. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. З огляду на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підставою відібрання дітей без позбавлення батьківських прав матері, є виникнення в сім`ї небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання. За таких обставин, суд дійшов переконання, що нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, а саме: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не забезпечення здорового їх зростання та розвитку, є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою, в якнайкращих інтересах дітей, для відібрання в них дітей без позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 25% сукупного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, при цьому, вказану суму жодних чином не обґрунтовує. Суд зазначає, що за ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, суд звертає увагу, що за ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто не звернувся з позовом про визначення розміру аліментів на дитину, що не досягла повноліття, аліменти стягуються в подальшому за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, що досягла повноліття. Доказів наявності у відповідачів доходів не надано, а тому, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 24.10.2024 р. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. по 1514,0 грн. з кожного. За п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; та за п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині відібрання дітей. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 05 листопада 2025 року.

Outcome: partial