Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») звернулося до\~Пирятинського районного суду Полтавської області з\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 30\~720 грн. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 08.04.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Свої позовні\~вимоги позивач\~обґрунтовує тим, що 26.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі\~ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №29599-06/2024. Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику кредит у розмірі 6400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 120 днів. Розмір процентної ставки 1,50 % на день. Даний кредитний договір укладений відповідно до умов чинного законодавства в електронній формі. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. 30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу №30102024 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» передано права вимоги до боржників, у тім числі і до відповідача за договором №29599-06/2024 від 26.06.2024. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість відповідача становить 30720,00 грн., яка складається з: 6400,00 грн.\~- заборгованість за кредитом, 11520,00 грн. -\~заборгованість за нарахованими процентами, 12\~800,00 грн.\~- заборгованість за пенею (штрафами). У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 30720,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 9422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотав проводити розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду справи. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідачки, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 26 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту №29599-06/2024, згідно з умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 400,00 грн. строком на 120 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Дата надання кредиту\~26.06.2024. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 23.10.2024. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-4897 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (а.с. 11-15). Вказаний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. Згідно ч.1ст.\~205\~Цивільного кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону\~є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані відповідачу на його електронну адресу. З врахуванням викладеного, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, а подані позивачем копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Так, згідно матеріалів справи встановлено, що договір надання фінансового кредиту № 29599-06/2024 від 26.06.2024 підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом «W3565», тобто з дотриманням вимог ч. 6,8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Разом із копією договору стороною позивача надано заявку-анкету клієнта на отримання кредиту та паспорт споживчого кредиту (а.с. 8 зворотній бік -9, 17-20). ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. Факт перерахування 26 червня 2024 року коштів на рахунок відповідача в сумі 6 400 грн. підтверджується інформацією, наданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», де зазначено, що 26.06.2024 15:20:14 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Стар Файненс Груп» на суму 6400,00 грн.: номер транзакції в системі іРау.ua 436005199; призначення платежу: Зарахування 6400 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 10-11 зворотній бік). Як вже встановлено судом, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав. Згідно розрахунку заборгованості, долученого до матеріалів справи, розмір заборгованості відповідача за відсотками становить 11520,00 грн., за тілом кредиту 6400,00 грн., за штрафами\~12800,00 грн. Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача за договором складає 30720,00 грн. (а.с. 20 зворотній бік -22). 30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» за плату права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах (а.с.32-37). Актом прийому-передачі документів від 30.10.2024 року позивачу передані документи, якими підтверджується дійсність та наявність грошових прав вимог до боржників (а.с.41). Як вбачається з витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 30.10.2024 до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024, до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 30720,00 грн., яка складається з: 6400,00 грн.\~- заборгованість за кредитом, 11520,00 грн. - \~заборгованість за відсотками, 12800,00 грн.\~- заборгованість за пенею (а.с.41 зворотній бік). 06.03.2025 позивачем направлено [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №29599-06/2024 від 26.06.2024 у розмірі 30720,00 грн. за вказаними реквізитами (а.с.22 зворотній бік -23). Відповідно до п.1 ч.1\~ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статей\~514, 516 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 та ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст.610 ЦК України,порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст.625\~ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений. Як встановлено судом, сума заборгованості за відсотками в розмірі 11520,00 грн. розрахована за період з 26.06.2024 по 23.10.2024 в межах строку дії договору. 22.11.2023 прийнято Закон України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~№ 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та\~перехідні положення\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).\~Так, відповідно до ч.5 ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п. 4, надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу (п. 3 - це банки), та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього\~Закону. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1 %. При цьому, позивач, як надавач фінансових послуг, був зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність до вищевказаних змін. У той же час, пунктом 17\~Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відтак, заборгованість за відсотками повинна бути нарахована: з 26.06.2024 по 20.08.2024\~за процентною ставкою 1,5 % згідно умов договору: 6400 х 1,5 % х 56 = 5376 грн.; з 21.08.2024 по 23.10.2024\~за процентною ставкою 1 % згідно закону: 6400 х 1% х 64 = 4096 грн. Таким чином на умовах укладеного договору та відповідно до законодавчих норм відповідач повинен був сплатити 6\~400,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 9472,00 грн. заборгованості за відсотками. Щодо заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за пенею (штрафом) в сумі 12800,00 грн., суд уважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положень пункту 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє по теперішній час. Враховуючи наведене та зважаючи на те, що кредитний договір укладений 26.06.2024, тобто в період дії на території України воєнного стану, суд уважає, що з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за пенею (штрафом) в сумі 12800,00 грн., що буде узгоджуватись із пунктом 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню, в сумі 15 872,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1267 від 31.03.2025 (а.с. 8). Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 1329,80 грн. з розрахунку: 15872,00 грн. х 2422,40 грн. /30720,00 грн. = 1251,57 грн. У позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідача понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 7 000,00 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд доходить таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та т..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги адвокатом Колесніковою І.О. №010-25 від 26.02.2025, Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №010-25 від 26.02.2025, детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Колесніковою І.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 26.02.2025 (а.с. 45-47, 48-50). Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Колесніковою І.О. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 26.02.2025 позивачу адвокатом Колесніковою І.О. витрачено 4 год. 00 хв. часу для підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] та надано послуг на загальну суму 7000 грн. (а.с. 48-49). Судом встановлено, що сума в розмірі 7 000 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, яка складає 4 години. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, позовна заява є типовою для таких правовідносин, у спорах такого характеру судова практика є сталою, застосування великої кількості законодавчих актів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи розмірності та реальності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу\~в розмірі 3000 грн. Оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до заявлених позовних вимог, а саме в сумі 1550,00 грн. з розрахунку: 15872,00 грн. х 3000 грн. / 30 720,00 грн. = 1550,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial