Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у липні 2025 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд: виключити з актового запису про народження [PERSON] , складеного 12.10.2017 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (актовий запис № 206), та актового запису про народження [PERSON] , складеного 19.02.2020 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 437), відомості про батька - [PERSON] ; визнати батьком обох дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) - громадянина України [PERSON] [INFO] ; зобов?язати Кагарлицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей, зазначивши батьком [PERSON] , змінити по батькові дітей відповідно на « [INFO] » та « [INFO] », а також видати нові свідоцтва про народження з достовірними відомостями щодо їхнього походження. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на момент народження дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] офіційно перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Внаслідок чого, діти були автоматично визнані такими, що походять від подружжя, і в актові записи про народження обох дітей органами ДРАЦС було внесено відомості про [PERSON] , як їхнього батька. Проте, на момент зачаття дітей між [PERSON] та [PERSON] вже були відсутні будь-які фактичні шлюбні відносини, спільне проживання, подружнє життя чи зв?язки інтимного характеру. Відповідач не мав жодного стосунку до зачаття, народження чи виховання дітей, не виявляв зацікавленості в їхньому житті та не здійснював жодної батьківської турботи або матеріальної підтримки, не проживав із матір?ю дітей. Водночас, ще з 2016 року, тобто до моменту зачаття обох дітей, мати, [PERSON] , перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . Стосунки мали постійний, стабільний та сімейний характер, а саме: проживання однією сім?єю, ведення спільного господарства, планування спільного майбутнього, а також виховання дітей. Позивач фактично виконував усі функції батька, забезпечував дітей матеріально, піклувався про них, брав активну участь у їхньому повсякденному житті, лікуванні, розвитку та дозвіллі. 16.02.2023 року, після офіційного розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 17.10.2025 відповідачем до суду надіслано відзив, відповідно до якого позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 56-57). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 29-30). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.07.2025 відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 32-33). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 88). Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, 17.10.2025 надіслав заяву про слухання справи без його участі (а.с. 72). Треті особи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Рішенням Рокитянського районного суду Київської області від 08.04.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей (а.с.12-15). Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.02.2023 року (а.с. 16). Згідно висновку про біологічне батьківство №MGU2169 від 19.06.2025 [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Висновком про біологічне батьківство №MGU2169 від 19.06.2025 підтверджено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122, 125цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126-127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved