Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Адвокат Карлаш І.А., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов Віталій Валерійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 21.05.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис №55659 про звернення стягнення з позичальника [PERSON] на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 412083395 від 12.02.2019 в розмірі 19 084, 40 грн. На підставі виконавчого напису, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов В.В. 05.10.2021 відкрив виконавче провадження № 67010403. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису було порушено порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, сума заборгованості за тілом кредиту, є по суті оспорюваною сумою та такою, що не визнана позивачем як безумовна, що є обов`язковим для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Аргументи учасників справи. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на те, що 12.02.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 412083395. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в свою чергу було переуступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс». В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Таліон Плюс» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» в тому числі і за кредитним договором 412083395 від 12.02.2019. 21.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 55659, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 19084, 40 грн. Твердження [PERSON] , що вона не має фінансових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки нею не укладалися цивільно-правові угоди з відповідачем є хибними та необґрунтованими, тому що заміна кредитора у зобов`язанні прямо передбачена законодавством, не впливає на характер, обсяг і порядок виконання [PERSON] своїх обов`язків, не погіршує становище позивача, не чіпає її інтересів та здійснюється без її на те згоди. Щодо укладення кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, зазначає, що ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Вважає, що виконавчий напис, вчинений 21.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 55659, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 19 084,40 не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюванному виконавчому написі заборгованості, можна вважати безспірною, т.я. відповідачем виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. вичерпний перелік документів, а саме оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Із даним позовом [PERSON] звернулася до суду 08.07.2025, тобто після спливу позовної давності, т.я. строк звернення до суду позивача сплинув у жовтні 2024 року і не надала жодного належного доказу, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права. Тому аналізуючи все вищевикладене з урахуванням відсутності у позивача обґрунтованих доказів, щодо пропуску позовної давності сплив позовної давності в даному випадку є підставою для відмови у позові. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач та її представник- адвокат Карлаш І.А. у судове засідання не з`явилися, в адресованій суду заяві представник позивача - адвокат Лисенко А.О. просив справу розглядати за їх відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, відповідно до відзиву [PERSON] просив справу розглядати за відсутності відповідача. Треті особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Шабанов В.В. про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 21.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 55659, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 412083395 від 12.02.2019 за період з 26.12.2019 по 30.04.2021 включно, яка складається з: 6 660, 00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 374,40 грн заборгованість за відсотками; 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 19 084,40 грн (а.с. 12). Із змісту даного виконавчого напису вбачається, що боржник [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 412083395 від 12.02.2019, право вимагати за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, правонаступником усіх прав Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 412083395 від 12.02.2019. На підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67010403 (а.с. 14). Як вбачається з інформації про виконавче провадження № 67010403 відкрито 05.10.2021 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем №55659 від 21.05.2021, про стягнення коштів з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суми заборгованості , яка складається з: 6 660, 00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12 374,40 грн заборгованість за відсотками; 50 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 19 084,40 грн (а.с. 14). Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. За загальним правилом визначеним ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Враховуючи наведене, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6- 887 цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". При цьому, ухвалюючи рішення у справі, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України відповідно до яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши надані учасниками справи докази, судом встановлено, що доказів на спростування викладених позивачем обставин, відповідачем не надано. Так, ані відповідачем, ані приватним нотаріусом, не надано жодних належних та допустимих доказів безспірності оспорюваного виконавчого напису, в тому числі: належним чином завіреного договору, банківських виписок за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, розрахунків суми заборгованості та відсотків за період заборгованості виконавчого напису, повідомлень про порушення основного зобов`язання, доказів про належне повідомлення боржника щодо заборгованості, довідки про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив, у якому розмірі виникла заборгованість, як за тілом кредиту, так і за відсотками. Відповідачем та третьою особою не було надано жодних документів які б могли підтвердити, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначений у написі є безспірним. Це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, враховуючи наведене, з огляду на те, що у суду відсутні будь-які відомості на підтвердження тієї обставини, що на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису у нотаріуса були наявні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також те, що кредитний договір був нотаріально посвідчений, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи заяву відповідача щодо застосування строку позовної давності, суд доходить до такого. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки /стаття 257 ЦК України/. Частиною 1 статті 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові / ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України). За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі пред`явлення позову особою, право якої порушене, і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, позовна давність починає обчислюватися з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 впроваджено дію карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. В той же час, 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду, не знайшли свого підтвердження. Щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211, 20 гривень.

Outcome: approved