Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи вимоги тим, що 18.03.2024р. між ТОВ «МІЛОАН» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №102788304, за умовами якого позичальнику надається кредит в розмірі 5000,00грн. строком на 94 дні з орієнтовною реальною річною процентною ставкою за весь строк кредитування 10507 відсотків річних. Вказаний кредитний договір відповідач підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». 29.07.2024р. між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №102788304 від 18.03.2024р. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі 16620,00грн., з яких 5000,00грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10770,00грн. прострочена заборгованість за відсотками та 850,00грн. прострочена заборгованість за комісією. Позивач зазначає, що на адресу відповідача було направлено письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, але в матеріалах справи відсутні відомості про сплату ним цієї заборгованості. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 18.03.2024р. між ТОВ «МІЛОАН» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №102788304, за умовами якого позичальнику надається кредит в розмірі 5000,00грн. строком на 94 дні з орієнтовною реальною річною процентною ставкою за весь строк кредитування 10507 відсотків річних (а.с.6-11). Вказаний кредитний договір відповідач підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти в розмірі 5000,00грн. 18.03.2024р. були перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №85107466 від 18.03.2024р. (а.с.15). 29.07.2024р. між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.17-21). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024р. позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №102788304 від 18.03.2024р. в розмірі 16620,00грн., з яких 5000,00грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10770,00грн. прострочена заборгованість за відсотками та 850,00грн. прострочена заборгованість за комісією (а.с.27-зворот). Позивачем 12.08.2025р. на адресу відповідача було направлено претензію про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.28), але в матеріалах справи відсутні відомості про сплату ним цієї заборгованості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з цим, відповідно до ч.6 цієї статті відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем за кредитним договором №102788304 від 18.03.2024р., право вимоги за яким він набув на підставі договору відступлення прав вимоги. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідач до суду не звертався, відзив на позов не подав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №102788304 від 18.03.2024р. підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, серед інших витрат, належать витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, при зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) від 27.08.2025р. №19835 (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00грн. суд, враховуючи положення ч.4 ст.137 ЦПК України та ч.3 ст.509 ЦК України дійшов висновку про зменшення вказаних витрат до 4000,00грн., що буде співмірним із складністю справи, виконаною адвокатом роботою та ціною позову, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial