Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.09.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №8276103 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами кредитного договору сума наданого відповідачу кредиту становила 11000 грн., строк кредиту 360 днів, остаточний термін повернення кредиту 04.01.2025 року. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кошти в сумі 11000 грн. шляхом перерахування на платіжну картку. В свою чергу відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 23397\~грн.\~38\~коп.,\~яка складається\~з наступного:\~10635\~грн.\~18\~коп.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту,\~12762\~грн.\~20\~коп.\~ заборгованість\~за відсотками,\~яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 105 грн. судових витрат. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.63-64). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині вимог позовної заяви просив розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення у справі (а.с.7 зворот). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу про виклик в судові засідання, призначені на 03.09.2025 року, 30.10.2025 року надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно з інформацією на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.62), що підтверджується поштовими конвертами з відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 73, 81), що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не прибув до суду без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 року у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідача, оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене вище, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», укладено договір №8276103 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачем\~електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором\~А4279(а.с.15-24). Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору сума кредиту складає 11000 грн., строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,78% в день, яка застосовується якщо споживач до 11.10.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У п.2.1 кредитного договору сторони погодили, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . 11.09.2024 року [PERSON] \~за допомогою\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікаторомбув підписаний Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №8276103 від 11.09.2024 року «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» та паспорт споживчого кредиту (а.с.24 зворот а.с.27). Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 11000 грн. підтверджується інформацією платіжного провайдера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19.05.2025 року №7/10674, згідно з якою 11.09.2024 року на банківську карту № [NUMBER] було проведено транзакцію на суму 11000 грн. (а.с.29). З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за кредитним договором вбачається, що станом на 13.05.2025 року загальна заборгованість відповідача становить 23397 грн. 38 коп., яка складається з наступного: 10635 грн. 18 коп. заборгованість за тілом кредиту, 12762 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками (а.с.31-36). З метою досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача направив досудову вимогу від 04.06.2025 року вих. №8276103/2025 з вимогою достроково повернути заборгованість за кредитним договором №8276103 в сумі 23397 грн. 38 коп., протягом 30 календарних днів (а.с.36 зворот а.с.37). Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення кредитного договору узгоджується з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за кредитним договором, однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 23397 грн. 38 коп., з яких: 10635 грн. 18 коп. заборгованість за тілом кредиту, 12762 грн. 20 коп. заборгованість за відсотками. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру суду не надано. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов`язання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., який підлягає стягненню на його користь з відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача 105 грн. судових витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.\~ Згідно п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 07.05.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» укладено договір про надання правової допомоги №0705-25 (далі договір), відповідно до п. 1.1 умов якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору (а.с.44-47). Додатком №1 до договору є витяг з реєстру боржників станом на 13.05.2025 року, з якого вбачається, що [PERSON] є боржником за договором №8276103 від 11.09.2024 року (а.с.49). Додатковою угодою №2 від 17.06.2025 до договору про надання правничої допомоги №0705-25 від 07.05.2025 року сторони дійшли взаємної згоди доповнити пункт 3.1 договору підпунктом 3.1.2 та викласти його в наступній редакції: «3.1.2. Додатково до винагороди, визначеної підпунктом 3.1.1. пункту 3.1. Договору, клієнт щомісячно зі сплатою винагороди, відшкодовує Об`єднанню витрати з відправлення досудових вимог/повідомлень8/претензій Боржникам у розмірі 105 гривень 00 копійок за 1 вимогу/повідомлення/претензію. Відшкодування здійснюється за результатами відправлених вимог на підставі підтверджуючих документів, наданих Об`єднанням» (а.с.48). На підтвердження вказаних витрат до матеріалів справи додано опис вкладення у цінний лист на ім`я [PERSON] про відправлення досудової вимоги (а.с.37 зворот) та список «Правовий курс 1» (ф.103А) від АТ «Укрпошта», згідно якого плата за пересилання [PERSON] склала 60 грн. (а.с.38-41), а також опис вкладення у цінний лист на ім`я [PERSON] про відправлення позовної заяви з додатками (а.с.53) та список «Авентус 29.07» (ф.103А), згідно якого плата за пересилання [PERSON] склала 90 грн. (а.с.53 зворот а.с.56). Враховуючи наведені обставини та долучені докази, суд вважає, що розмір судових витрат з відправлення відповідачу досудових вимог підлягає стягненню з відповідача в межах заявлених позивачем вимог у розмірі 105 грн.

Outcome: approved