Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Вільногірського міського суду надійшла вказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23.04.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9737265 у формі електронного документа з використанням електронного підпису шляхом одноразового ідентифікатору. У кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги за первинними договорами, включно і до [PERSON] за кредитним договором № 00-9737265 від 23.04.2024. [PERSON] не виконав умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача перед позивачем, що становить 12194,60 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту - 6050 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6144,60 грн. Тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також судові витрати. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9737265. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума ліміту кредитної лінії становить 5500 грн., тип кредиту - кредитна лінія, строк кредитування 360 календарних днів. Тип процентної ставки - фіксована. Знижена процентна ставка становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом перших 15 днів поспіль. Стандартна процентна ставка складає 1,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом з 16 дня по дату повернення. Відповідно до реквізитів Договору № 00-9737265 від 23.04.2024., укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «36297». Ідентифікацію особи підтверджено довідкою про ідентифікацію. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит шляхом перерахування 23.04.2024 кредитних коштів в розмірі 5500 грн. на платіжну картку емітовану на ім`я [PERSON] , що підтверджується випискою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» по рахунку відповідача. Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором № 00-9737265 від 23.04.2024 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 12194,60 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту - 6050 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6144,60 грн. 21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги за первинними договорами, включно і до [PERSON] за кредитним договором № 00-9737265 від 23.04.2024. На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024, витяг з реєстру боржників, акт приймання передачі до договору факторингу, а також платіжні інструкції № 13, № 14, № 15 та №16, на підтвердження оплати за договором факторингу. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що укладений Договір № 00-9737265 від 23.04.2024 відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відповідно до кредитного договору надало відповідачу [PERSON] споживчий кредит, однак відповідач кошти не повернув, тому заборгованість, яка виникла станом на день звернення до суду необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС», не довів відсутність заборгованості. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 00-9737265 від 23.04.2024 у розмірі 12194,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги до позовної заяви долучено договір № 07/04/25-02 про надання правничої допомоги від 07.04.2025, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 07/04/02-02 від 07.04.2025 та додаткову угоду № 31 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/02-02 від 07.04.2025. Відповідно до умов договору № 07/04/25-02 про надання правничої допомоги від 07.04.2025 гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги. Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту акт прийому передачі наданих послуг. Проте, вказаний акт прийому передачі наданих послуг в матеріалах справи відсутній. Жодних інших доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суду не надано. Відтак, підстав для стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу судом не встановлено.

Outcome: approved