Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.09.2004 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 538. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сторони шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Просить суд не давати час на примирення, оскільки сторони не мають на меті збереження шлюбу. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач разом з позовною заявою, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила суд не надавати сторонам час для примирення. Вказала, що після розірвання шлюбу бажає і надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст.\~81\~ЦПК\~України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.09.2004 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис № 538. Згідно наданих матеріалів, від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом, шлюбні відносини сторони припинили, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Сторони просили суд не надавати час на примирення. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, вважають, що їх сім`я фактично розпалась, її збереження є неможливим та не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved