Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 11 вересня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява за змістом якої 28 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від шлюбу [INFO] народилась дитина - [PERSON] . З початку подружнього життя відносини позивача і відповідача були відносно нормальними, проте згодом спільне життя між подружжям не склалося, з вини відповідача у сторін постійно стали виникати конфлікти, вони є людьми різного характеру, їм неможливо дійти згоди при вирішенні побутових, сімейних та інших життєвих питань, кожен із них має різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Відповідач перестав розуміти позивача як людину та як члена сім`ї, жінку. Неодноразові намагання позивача вплинути на відповідача для зміни ставлення до сімейно-шлюбних стосунків не дали жодних результатів, тому примирення між ними є неможливим. На початку 2025 року відповідач покинув спільне із позивачем місце проживання і з того часу вони проживають окремо, вони перестали вести спільне господарство, сім`я сторін фактично розпалася, шлюб для них став формальністю. У зв`язку із цим позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй набуте в шлюбі прізвище, спору про поділ спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини між ними немає. Позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 11 вересня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 15 вересня 2025 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 16 вересня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судові засідання призначалися на: 08, 20 і 31 жовтня 2025 року. 6. 30 жовтня 2025 року відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правову допомогу до 1000,00 грн. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 7. 31 жовтня 2025 року позивач [PERSON] і її представник - адвокат Мариняк М.В. позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити в повному обсязі. 8. 31 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав - не заперечує щодо розірвання шлюбу і залишення позивачем після розірвання шлюбу набутого в шлюбі прізвища, водночас, просить зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу - до 1000,00 грн., не заперечує щодо стягнення з нього судового збору на користь позивача. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 9. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 10. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 11. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 12. 28 лютого 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 13. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . VI. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 14. Із позовної заяви, усних пояснень позивача і її представника, а також відповідача в судовому засіданні вбачається, що з початку 2025 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство і спільний побут не ведуть, примирення між ними неможливе, це свідчить про те, що їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 15. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 16. У ч. 1 ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 17. Згідно п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Як зазначено у ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8). 18. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц), постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року (справа №211/1674/19)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа№922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 23 січня 2014 року в справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 19. Так, 08 вересня 2025 року між адвокатом Мариняком М.В. (адвокат) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги за змістом якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в справі за позовом про розірвання шлюбу (п. 1.4). Сторони доломились, що розмір гонорару становить за надання консультацій, складання та подання до суду позову - 3500,00 грн., за участь в судових засіданнях, підготовку процесуальних документів справляється окрема плата за домовленістю сторін, але не менше 500,00 грн. за кожне судове засідання (п. 4.4). 20. Згідно прибуткового касового ордера і квитанції до нього від 08 вересня 2025 року адвокатом Мариняком М.В. прийнято від [PERSON] кошти в сумі 5000,00 грн. 21. Із матеріалів справи випливає, що судові засідання із фіксацією судового процесу у даній справі відбулись 20 жовтня 2025 року (було відкладено судове засідання за клопотанням відповідача) та 31 жовтня 2025 року у яких приймав участь представник позивача. 22. Відповідач [PERSON] у клопотанні про зменшення витрат на професійну правову допомогу до 1000,00 грн. зазначає, що справа про розірвання шлюбу є нескладною, позовна заява є типовою, шаблон якої розміщений навіть на інтернет-ресурсах різних судів, сам позов містить неповних 2 сторінки тексту, відтак адвокатом при написанні і підготовці документів до суду витрачено мінімальну кількість часу, адвокат знаходиться територіально у селищі Летичів Хмельницького району Хмельницької області, тому немає необхідності витрачати значну кількість часу для участі у судовому засіданні (доїзду до суду та назад до роботи). 23. Оцінюючи аргументи учасників судового розгляду щодо судових витрат, суд вважає, що клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правову допомогу є обґрунтованим. Так, суд погоджується із твердженням представника позивача, що позов є немайнового характеру, відповідно позовні вимоги у майновому виразі суд не розглядає, позивач понесла витрати на правову допомогу адвоката, водночас, суд враховує, що справа про розірвання шлюбу дійсно є типовою і не складною й заявлено лише вимоги щодо розлучення сторін, тому, як слушно зазначив відповідач, не потребує значного часу для підготовки адвокатом. Зважаючи на зазначене, враховуючи складність справи, обсяг виконаної представником позивача роботи, критерії розумності, співмірності, обґрунтованості, а також дійсної необхідності понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 24. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved