Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

21.08.2025 до суду звернулась позивач [PERSON] через свого представника адвоката Пісецьку І.М. з позовною заявою до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання права на приватизацію кімнати у квартирі та зобов`язання провести дії по приватизації. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] звернулась до відповідача з пакетом документів щодо приватизації кімнати №6 квартири [ADDRESS] . Цей пакет документів було повернуто, оскільки в ньому відсутня копія ордеру. Позивач звернулась до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, який повідомив їй, що надати запитувану інформацію неможливо, оскільки у відділі зберігаються корінці ордерів на заселення лише з 1984 року. Таким чином, позивач позбавлена можливості скористатись правом на приватизацію житла. 24.04.1999 позивач одружилась з [PERSON] , який проживав у спірній кімнаті. Позивачка, як його дружина проживала разом з ним та отримала прописку за цією адресою. [PERSON] помер [INFO] . Позивач не змінювала місця реєстрації та продовжує постійно проживати за адресою: [ADDRESS] . У складі квартири [ADDRESS] кімната № 6 площею 12,2 кв.м. з лоджією 1,56 кв.м. загальною площею 13,76 кв.м. складає 23/50 частки квартири [ADDRESS] та належить Територіальній громаді м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Інші 27/50 частини квартири станом на 29.05.2025 належить [PERSON] . Позивач дбайливо ставиться до житла, утримує його, сплачує комунальні послуги. Відмова у здійсненні приватизації займаної позивачем квартири чинить їй перешкоду у реалізації її права на приватизацію цього житлового приміщення. На підставі викладеного, представник позивача просить суд зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району провести дії по приватизації кімнати № 6 у квартирі [ADDRESS] на користь [PERSON] , за відсутності ордера на житлове приміщення, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 26.08.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, визначено час та місце проведення підготовчого судового засідання, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву. 03.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, раніше подавала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі оскільки її інтереси представляє адвокат Пісецька І.М. Представник позивача адвокат Пісецька І.М. в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Онищенко Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 17 серпня 1999 року, що підтверджується відміткою в паспорті та довідкою №5 від 26.05.2025, виданою головою ОСББ «Стефанова 44». Позивач місце реєстрації не змінювала та продовжує постійно проживати за вказаною адресою. Позивач проживає у кімнаті [ADDRESS] з 1999 року, з моменту її вселення в цю кімнату як дружини [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Згідно з довідкою, наданою головним спеціалістом відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Надією СНІЖКО №32/07-21 від 29.05.2025, - Бреславцева В.М. з 17.08.1999 по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] , своє право на приватизацію житла не використала (відомості про приватизацію відсутні). Згідно з відомостями, які містяться в Акті ТОВ «ЗМБТІ» спірна кімната знаходиться у комунальній власності. На підтвердження цього факту позивачем надана Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інф.довідка №429150750 від 29.05.2025), відповідно до якої відомості про право власності на кімнату 6 відсутні, копію технічного паспорту, відповідно до якого квартира [ADDRESS] уявляє собою двокімнатну квартиру, яка складається із: коридору №1 площею 6,8 кв.м., ванної №2 площею 2,6 кв.м., туалету №3 площею 1,0 кв.м., кухні №4 площею 7,1 кв.м., кімнати №5 площею 16,0 кв.м., кімнати №6 площею 12,2 кв.м., комори №7 площею 1,0 кв.м., лоджії площею 1,56 кв.м. загальною площею 48,26 кв.м.в тому числі житловою площею 28,2 кв.м. Кімната № 6 площею 12,2 кв.м. з лоджією площею 1,56 кв.м. загальною площею 13,76 кв.м. складає 23/50 частки квартири [ADDRESS] . Інші 27/50 квартири [ADDRESS] належать на праві спільної часткової власності [PERSON] . Позивач зверталася до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради із заявою про видачу копії державного ордера на квартиру [ADDRESS] , виданого в 1982 році. У відповідь було отримано лист «Про розгляд звернення» від 07.08.2024 №Б-1439, в якому зазначено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, надати запитувану інформацію не уявляється можливим. Як встановлено з матеріалів справи, позивач для реалізації свого права на приватизацію як особа, що має право користування кімнатою, 15.08.2024 звернулася до органу приватизації житла Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району із заявою про приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», але листом відповідача від 02.09.2024 №Б-1403-1689 їй було відмовлено у приватизації житла у зв`язку з тим, що до заяви про приватизацію житла не було додано ордер про надання жилої площі. Відмовляючи позивачу у приватизації житла листом «Щодо вирішення питання приватизації житла» від 02.09.2024 №Б-1403-1689, відповідач зазначив що роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.09.2013 р. № 7/10-13962 стосовно зберігання документів (ордерів) та їх надання, були розглянуті 17.12.2013 на засіданні робочої групи Запорізької міської ради по вирішенню проблемних питань з організації процесу приватизації житла в місті Запоріжжі. Районним адміністраціям міста надані письмові рекомендації з цього питання (лист управління з питань правового забезпечення роботи галузей міського господарства Запорізької міської ради від 10.01.2014 р. №0732/01-10), в яких повідомлено, що у випадках, коли до заяви про приватизацію квартир (будинків) не буде надана копія ордера про надання житлової площі, орган приватизації повинен відмовити заявнику в приватизації займаної квартири. Тому, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як виконавчий орган міської ради, на жаль, вимушена відмовити у приватизації житла. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відмова у здійсненні приватизації займаної позивачем квартири за адресою: [ADDRESS] чинить останній перешкоду у реалізації її права на приватизацію вказаного житлового приміщення. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статей 4, 5 ЦПК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з частиною першою статті 345 ЦК фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до приписів Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482) та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі Положення № 396), яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі. Відповідно до статті 1 Закону № 2482 приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно зі статтею 2 Закону № 2482, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до статті 3 Закону № 2482, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2482, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з частиною десятою статті 8 Закону № 2482 органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, і як встановлено, - на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до пункту 10 частини першої статті 15 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК), до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом статті 58 ЖК, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до пунктів 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до статті 10 Закону № 2482 органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону. Відповідно до пункту 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Відтак, відмова у здійсненні приватизації займаної позивачем кімнати №6 у квартирі [ADDRESS] обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення № 396, задля здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права. Враховуючи те, що у позивача оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у неї виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом № 2482. Відповідно до частини другої статті 8 Закону № 2482, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). Відповідно до статті 10 Закону № 2482, органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону. Крім того, відповідно до статті 65-1 ЖК, наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду можуть придбати займані ними приміщення у власність. Згідно зі статтею 5 Закону № 2482 право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону № 2482 спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Суд встановив, що позивачка вселена у кімнату на законних підставах, законність її проживання ніким не спростована та не заперечувалась, а відсутність ордеру позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у неї є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який надати не має можливості по незалежним від неї обставинам. Відповідно до статті 59 ЖК, ордер на спірну квартиру не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо зобов`язання здійснити приватизацію спірної квартири є доведеними законними, обґрунтованими, а відтак підлягає задоволенню. Суд дійшов висновку, що позивач має право на приватизацію кімнати № 6 у квартирі [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована та мешкає, а відмова відповідача в реалізації її права на приватизацію порушує права позивача на житло. Таким чином, позов необхідно задовольнити та зобов`язати районну адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити приватизацію кімнати №6 в квартирі [ADDRESS] без копії ордеру при наявності всіх інших документів, передбачених Положенням № 396. Оскільки під час розгляду справи представник відповідача визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Оскільки позивач не заявляла вимоги про стягнення на її користь судових витрат, судом не вирішується питання розподілу судового збору.

Outcome: approved