Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 11.07.2025\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вказаним позовом,\~в обґрунтування\~якого зазначила,\~що 29.11.2024 між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку. За умовами даного договору Продавець продала, а Покупець придбав 283/2472/25, за 78041,53 грн, що знаходиться в [ADDRESS] , площею 118 кв.м. Проте, позивач не є єдиним власником даного житлового будинку так як інша його частина, а саме 1/2 житлового будинку належать на праві власності відповідачу [PERSON] . На замовлення [PERSON] 03.07.2024 ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (садибного) типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . На даний час, сторони по справі користуються житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами згідно технічної документації на житловий будинок, який поділений між сторонами наступним чином, а саме: [PERSON] належить 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, до складу яких входить: 1.1. веранда площею 6.5 кв.м., 1.2. коридор площею 5,5 кв.м., 1.3 житлова кімната площею 17,4 кв.м., 1.4 житлова кімната площею 8,3 кв.м., 1.5 житлова кімната площею 11.2. кв.м., 1.6 кухня площею 8.2 кв.м., 1.7. коридо площею 6,2 кв.м., 1.8 кладова площею 2,9 кв.м., прибудова позначена «а2», веранда, позначена «а3, веранда позначена «а4», сарай позначений «Б1», сарай позначений «В1», сарай позначений «Г1», вбиральня позначена «Д1», сарай позначений «Є1», вбиральня позначена «Ж» криниця позначена «№1», ворота з хвірткою позначені «№2», паркан позначений «№3», Отже, власники житлового будинку мають відокремлені частини. Вимогами позову [PERSON] просить суд поділити житловий будинок що знаходиться в [ADDRESS] , відповідно до часток у праві спільної часткової власності та виділити йому в натурі в особисту приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна 1.1. веранда площею 6.5 кв.м., 1.2. коридор площею 5,5 кв.м., 1.3 житлова кімната площею 17,4 кв.м., 1.4 житлова кімната площею 8,3 кв.м., 1.5 житлова кімната площею 11.2. кв.м., 1.6 кухня площею 8.2 кв.м., 1.7. коридо площею 6,2 кв.м., 1.8 кладова площею 2,9 кв.м., прибудова позначена «а2», веранда, позначена «а3, веранда позначена «а4», сарай позначений «Б1», сарай позначений «В1», сарай позначений «Г1», вбиральня позначена «Д1», сарай позначений «Є1», вбиральня позначена «Ж» криниця позначена «№1», ворота з хвірткою позначені «№2», паркан позначений «№3». Явка та позиція сторін по справі: Позивач [PERSON] згідно з поданою заявою від 14.08.2025 просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] згідно з поданою заявою від 31.10.2025 просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні\~вимоги [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст. 367 ЦК України,\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як роз`яснено у п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства,що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»,\~при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Верховний Суд у Постанові від 03 квітня 2013 року висловив правову позицію у справі № 6-12цс13 та зазначив, що, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Частки у домоволодінні, які бажають виділити позивачі можна виділити в натурі в окремі об`єкти нерухомого майна, без порушення цільового призначення, не порушуючи при цьому прав і законних інтересів інших співвласників, адже частини будинку, якими користуються позивачі мають окремий вхід та використовуються незалежно від інших співвласників. Судом встановлено, що існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина садиби, яка перебуває у їхньому індивідуальному користуванні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення поданого позову.

Outcome: approved