Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. \~ \~ \~ \~Свої позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що вона, будучи повнолітньою, продовжує навчання у фаховому коледжі Київського університету інтелектуальної власності та права. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що вона навчається на денній формі, тому не може самостійно забезпечити своє проживання та потребує матеріальної допомоги від свого батька [PERSON] , який є здоровим і працездатним та від якого вона не отримує матеріальної допомоги. \~ \~ \~ \~Батько взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її долею, участі у вихованні та її розвитку взагалі не приймає, а також зовсім з нею не контактує. Відтак, позивачка просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 23.09.2025 року та до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за можливе постановити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 17.07.2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області (актовий запис № 129) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). З довідки Київського університету інтелектуальної власності та права від 18.09.2025 року № 2576/25 вбачається, що [PERSON] дійсно є студенткою 2 курсу зі скороченим терміном навчання фахового коледжу Київського університету інтелектуальної власності та права денної форми навчання за напрямом 081 «Право» (наказ фахового коледжу Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» від 09.08.2024 року № 355). Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем фаховий молодший бакалавр з 01.09.2024 року по 30.06.2027 року. Навчається на контрактній основі, без отримання стипендії (а.с. 2). Відповідач є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначений ст. 199 СК України. Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідачем не спростовано тієї обставини, що його дочка навчається на денній формі навчання, без отримання стипендії, потребує матеріальної допомоги, відтак, в силу положень ч. 3 ст. 199 СК України, має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, так як продовжує навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Статтею 200\~СК\~України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200\~СК\~України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду відомостей про незадовільний стан його здоров`я, не наведено доказів на підтвердження того, що у нього на утриманні є інші діти, окрім [PERSON] , а також не надано доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Отже, відповідачем не доведено, що він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, який продовжує навчання. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 23.09.2025 року та до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. На думку суду, такий розмір аліментів, виходячи з обставин справи, є збалансованим та відповідає інтересам дитини. За правилами ч. 1, 3 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК\~України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 264\~ЦПК\~України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивачки та того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було. Положеннями ч. 1 ст.\~191\~СК\~України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 23.09.2025 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про\~судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved