Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

13.08.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гришковецького сільського споживчого товариства, у якому просить визнати трудові відносини між [PERSON] та Гришковецьким сільським споживчим товариством (ЄДРОПОУ 30389020) припиненими з 30.01.2025. Короткий виклад доводів позову Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона із 1999 року працювала продавцем І категорії магазину ТПП Спілки Гришковецького ССТ. Єдиним членом та представником даного підприємства була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] трудові відносини фактично були припинені, однак звільнитись [PERSON] на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України в позасудовому порядку не має можливості. Адреса юридичної особи збігається з адресою реєстрації [PERSON] , як колишнього члена підприємства. Тому заяви про звільнення позивачка не подавала, оскільки особи, яка б прийняла відповідне рішення уже немає. Жодних кадрових документів, окрім трудової книжки заявниця не має. З моменту припинення трудових відносин, тобто з 30.01.2025 року, заявниця не виконує роботу, нарахування заробітної плати також не здійснюється. Рішення суду про припинення трудових відносин необхідно для реалізації позивачкою свого права на працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення. Окрім того, будучи офіційно працевлаштованою, виникають труднощі з оформленням субсидії. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання 28.10.2025, учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, не з`явилися. Позивачка та її представник адвокат Паламарчук С.В., у адресованих суду заявах, просили справу розглядати за їх відсутності, підтримали позов, надали згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, за адресою місця знаходження. Конверт із відміткою пошти «адресат відсутній» повернувся до суду. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення 03.11.2025. У зв`язку із неявкою учасників справи, фіксування судового засідання звукозаписувальним пристроєм не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини, докази на їх підтвердження Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] із 06.04.2014 переведена на роботу продавцем магазину в с. Гальчин Гришковецького ССП. Із відомостей із державного реєстру фізичних осіб платників податків вбачається, що із січня до вересня 2024 року Гришковецьке ССТ виплачувало [PERSON] заробітну плату. Проте із жовтня 2024 року до березня 2025 року у [PERSON] доходи вістуні. І витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.10.2025 вбачається, що керівником та представником юридичної особи Гришковецького сільського споживчого товариства значиться [PERSON] . Відповідно до повідомлення Бердичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Застосовані норми права, позиція суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставин справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав. Відповідно до норм ст. 46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006). Стаття 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та, підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або професією, яку сприяти їм. Відповідно до ч 1 ст. 21 КЗпПУ трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях\~КЗпП України й\~залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: -припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); -розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті\~38,\~39 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті\~40,\~41 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст.\~36, ст.\~45КЗпП України\~та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.36 КЗпП України\~підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч. 1\~ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3\~ст. 38 КЗпП України). Відповідно до п.п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно з ч. 1 ст.\~15, ч. 1 ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2\~ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої\~статті 5 ЦПК України\~та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України. У цій справі суд встановив, що позивачка перебуває у безстрокових трудових відносинах із Гришковецьким сільським споживчим товариством. Трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника. Позивачка бажає припинити трудові відносини відповідачем, однак представник та керівник Гришковецького сільського споживчого товариства померла. Відомості про обрання іншого керівника товариства реєстр юридичних осіб не містить. Крім того, позивачка не виконує трудових обов`язків та заробітна палата їй не нараховується. Відсутність керівника Гришковецького сільського споживчого товариства позбавляє позивачку можливості розірвати трудові відносини з останнім у спосіб, передбачений\~КЗпП України. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому\~КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. Отже, права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачем припиненими за рішенням суду. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК Украйни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки ухвалою суду від 18.08.2025 позивачка від сплати судового збору звільнена, судовий збір в розмірі 1211,2 грн слід стягнути із відповідача на користь держави.

Outcome: approved