Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач вперше звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 15 листопада 2023 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , однак близько півроку відносини між подружжям погіршились, сімейне життя між ними не склалось, через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на ведення домашнього господарства та розпорядження спільними коштами, а також вчинення відповідачем домашнього насильства по відношенню до неї. Наразі вони не проживають разом як чоловік та дружина, спільного господарства та спільного побуту не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Також просила змінити прізвище з « [PERSON] » на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2025 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 14 жовтня 2025 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 15 жовтня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проте вказував на те, що вчинив фізичне насильство відносно дружини лише єдиний раз у стані алкогольного сп`яніння, після чого пройшов лікування від алкогольної залежності. Суд, вислухавши усні пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 листопада 2023 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), актовий запис № 668, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в оригіналі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (а.с. 5). Крім того, позивач від першого шлюбу має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10), батько яких помер [INFO] (а.с.11), у зв`язку з чим відповідач мав відстрочку від призову за мобілізацією. Сімейне життя не склалося, через різні погляди на ведення домашнього господарства, розпорядження спільними коштами, а також вчинення відповідачем насильства по відношенню до позивачки, про що свідчить висновок СМЕ № 2935 від 29 вересня 2025 року і обставини чого визнані відповідачем в судовому засіданні.\~З 29\~вересня 2025\~року сторони\~спільне господарство\~не ведуть,\~шлюбні відносини\~не підтримують\~та проживають\~окремо. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя спільної малолітньої доньки [PERSON] , а також двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на вихованні, враховує також їх інтереси та зазначає про те, що задля охорони їх інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу через вчинюване насильство відносно неї, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. За ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення, тому судовий збір за результатами розгляду справи в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідача на користь держави в розмірі 1211,20 грн. Оскільки згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе відновити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved