Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

08.09.2025 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Так, в обґрунтування позову вказано, що 22.08.2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис за №10. Позивач вказує, що тривалий час вони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. Причиною є різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Відновлення шлюбних відносин є неможливим. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, при цьому представник позивача надала суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності та відсутності позивача, позов просила задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, при цьому, 20.10.2025 року представник відповідачки надала до суду заяву, в якій заявлений позов визнала, шлюб між відповідачкою та позивачем просила розірвати та повернути відповідачці дівоче прізвище « [PERSON] », справу просила розглядати без її участі та участі відповідачки. Відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі сторін. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 3 СК України - сім`я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України зазначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, що досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Так, ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і може бути припинений внаслідок його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 22.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області зареєстровано шлюб, про що 22.08.2017 року складено відповідний актовий запис за №10 та видане відповідне свідоцтво. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що тривалий час сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Відновлення шлюбних відносин є неможливим. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи те, що відповідачка при укладенні шлюбу змінила своє дівоче прізвище та просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід відновити прізвище відповідачки з « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ».

Outcome: approved