Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період її навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову, але не довше, ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в місті Миргород Полтавської області. Батьками позивача є відповідач [PERSON] та третя особа за цим позовом [PERSON] , яка змінила своє прізвище на теперішнє після вступу у повторний шлюб. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 жовтня 2011 року у справі № 2-938/11 шлюб між батьками позивача припинено шляхом його розірвання. На підставі рішення цього ж суду від 25 липня 2012 року у справі № 2/1620/725/2012 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь матері позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячне, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини цього віку, починаючи з 02.07.2012 року і до повноліття дитини. Зазначене рішення суду набрало законної сили та було допущене до примусового виконання. Наразі позивач зареєстрована разом з матір`ю. 30 серпня 2025 року позивач досягла повноліття, проте з 01 вересня 2024 року приступила до навчання в Комунальному закладі освіти Полтавський базовий медичний фаховий коледж Полтавської обласної ради з денною формою навчання на відділенні лікувальної справи. Наразі вона є студенткою 3 курсу, навчається на контрактній основі. Термін навчання позивача по 30 червня 2027 року. Стипендію позивач не отримує в зв`язку з тим, що навчається на договірній платній основі. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 61 300 гривень. Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: за 2024 - 2025 навчальний рік - 16 900 гривень; за 2025 - 2026 навчальний рік - 21 400 гривень; за 2026 - 2027 навчальний рік - 23 000 гривень. Ці обставини підтверджуються змістом договору № 378 від 01.09.2024 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахового молодшого бакалавра. Освітні послуги по навчанню дочки за вищезгаданими договором оплачує мати - третя особа по справі [PERSON] , що підтверджується відповідними квитанціями установи банку від 02.01.2025 року та від 06.08.2025 року. На період навчання позивач проживає в гуртожитку Полтавського будівельного технікуму і таке її проживання оплачується третьою особою за цим позовом. У зв`язку з навчанням позивача в умовах великого міста вона потребує матеріальної допомоги на проживання в іншому населеному пункті, а саме на купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни, ліків, придбання підручників і канцелярських товарів, на оплату транспорту та телекомунікаційних послуг, на що витрачає відповідні кошти, у тому числі і переказані їй матір`ю [PERSON] . Через навчання на денній формі працювати позивач не має змоги, будь - яких інших доходів не одержує. На період навчання дочки третя особа за цим позовом [PERSON] , заробітної плати не має, одержує соціальну допомогу на утримання малолітньої дитини - інваліда, проте надає їй посильну допомогу, як грошима, так і продуктами харчування, витрачає власні кошти за потреби на її лікування шляхом придбання ліків, оплату переїздів з місця навчання додому та в зворотньому напрямку, здійснюючи їй грошові перекази через установи банку. В період навчання дочки відповідач, як батько, не цікавиться потребами позивача, не допомагає їй матеріально в добровільному порядку. Відповідач є практично здоровою, працездатною людиною, має статус військовослужбовця Збройних Сил України, щомісячно одержує певні доходи у виді грошового забезпечення, розмір яких може сягати понад 40000 гривень. На даний час не існує судових рішень на основі яких би відповідач мав сплачувати аліменти на утримання інших осіб. Викладені обставини вказують на те, що відповідач [PERSON] має реальну можливість, з урахуванням засад справедливості, щомісяця сплачувати аліменти на утримання власної дочки - позивача на період її навчання в розмірі 1/6 частини усіх його доходів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2025 року визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 вересня 2025 року справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. Розпорядженням керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Іванко Л.С. № 133/25 від 08 жовтня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 №2043/0/15-25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2025 року визначено головуючого суддю Морозовську О.А. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2025 року суддею Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Морозовською О.А. прийнято до свого провадження дану цивільну справу та постановлено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 01 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Павелка Р.С., у якому він зазначає, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, відповідач дійсно служть в ЗСУ, отримує на військовій службі грошове забезпечення. 09 червня 2015 року Відповідач уклав новий шлюб з [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хорольського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №55, тобто створив нову сім`ю. Від шлюбу у подружжя народилася малолітня: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 09.05.2025 року звернулася до Олевського районного суду Житомирської області справа №287/984/25 провадження 2/287/808/25, про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , на даний час остаточне рішення судом не прийнято. Таким чином Відповідач створив нову сім`ю, з нього з 09.05.2025 року будуть стягуватися аліменти на утримання іншої малолітньої дитини, при цьому відповідач значну части грошей витрачає на долікування від отриманих травм, під час участі у відбитті збройної агресії російської федерації, що в сукупності значно погіршило його матеріальне становище. Не оспорюючи свого обов`язку по утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не заперечує у стягненні з нього аліментів в розмірі 1/8 частини доходів Позивача, що цілком відповідатиме вимогам ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України, за розміру аліментів на одну неповнолітню дитину. Таким чином позивачем відповідно до вимог ст. 181 СК України не доведено стягнення аліментів у заявленому розмірі. На підставі викладеного представник відповідача просить позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання як такій, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до досягнення [PERSON] 23 років, за умови продовження навчання. Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу (а.с. 1 -88). 27 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Чернюка В.Д., в якому представник позивача зазначив, що поданий відзив слушно підтверджує право Позивача на задоволення її позову, зважаючи на зміст відзиву, в якому мається посилання на ст. ст. 199, 200 Сімейного кодексу України та пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Тобто, відповідні обставини стороною Відповідача визнаються у відзиві, як заяві по суті справи, а, отже не підлягають доказуванню в силу положень ст. 82 частини 1, ст. 174 частини 2 ЦПК України. Стороною Відповідача у відзиві визнається і не підлягає доказуванню та обставина, що Відповідач [PERSON] служить в ЗСУ і отримує грошове забезпечення. При цьому сам факт укладення Відповідачем нового шлюбу та народження у ньому [INFO] дитини не є правовою підставою для звільнення відповідача від його обов`язку, встановленого ст. 199 Сімейного кодексу України. Його спроможність виплачувати аліменти на утримання Позивача на період її навчання до досягнення 23 - річного віку серед іншого доводиться і судовими рішеннями, які набрали законної сили у цивільній справі № 541/2747/24. Сам факт звернення в суд дружини Відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини достовірно не вказує на погіршення майнового становища Відповідача. Зважаючи на попередні судові рішення у справі № 541/2747/24, та на цей заявлений позов, сторона Позивача вважає, що такий позов дружиною Відповідача подано навмисно, з метою створення підґрунтя для вибудови вигідної правової позиції Відповідача, зважаючи на зміст первісно заявлених позовних вимог. У поданому Позивачем позові заявлено вимогу про стягнення з Відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) саме з урахуванням наявності у нього неповнолітньої дитини від повторного шлюбу. Слід взяти до уваги і те, що на цей час відсутнє будь - яке судове рішення, яке б набрало законної сили та могло хоч якось реально вплинути на спірні правовідносини. Одночасно з цим, стосовно позову Дружини Відповідача у Єдиному державному реєстрі судових рішень мається ухвала Олевського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2025 року, якою відповідну позовну заяв, взагалі залишено без руху. Долучені до відзиву додатки не ніяким чином спростовують заявлених позовних вимог [PERSON] у заявленому неї розмірі. Між тим, до поданого відзиву стороною Відповідача не надано жодного належного і допустимого доказу, який би спростовував заявлені позовні вимоги, у тому числі і стосовно заявленого розміру аліментів у виді 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача з дня подачі позову, але не довше, ніж до досягнення Позивачем двадцяти трьох років. Сторона Позивача повністю підтримує заявлений позов з наведених у ньому підстав, обґрунтувань і наданих доказів та у розмірах, зазначених у його прохальній частині (а.с. 104-108). В судове засідання позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з`явилися позивач надала до суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у її відсутність, заявлений позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 112). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] надала до суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у її відсутність, заявлений позов підтримує та просить задовольнити (а.с. 76). В судовому засіданні представник позивача адвокат Чернюк В.Д. позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача адвокат Павелко Р.С. в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2007 року відділом РАЦС по м. Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 3, 4). Місце проживання [PERSON] зареєстроване разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 66, 67). [PERSON] навчається на третьому курсі денної форми навчання в Комунальному закладі освіти Полтавський базовий медичний фаховий коледж Полтавської обласної ради на відділенні лікувальної справи на контрактній основі. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року (а.с. 8). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд погоджується із думкою сторони позивача, що сам факт укладення відповідачем нового шлюбу та народження у ньому 25 грудня 2015 року дитини не є правовою підставою для звільнення відповідача від його обов`язку, встановленого ст. 199 Сімейного кодексу України. Сам факт звернення в суд дружини відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини достовірно не вказує на погіршення майнового становища відповідача, оскільки на час розгляду даної справи відсутнє будь - яке судове рішення, яке б набрало законної сили та могло хоч якось реально вплинути на спірні правовідносини. Крім того, відповідач не надав суду переконливих доказів, і не довів, що він не може надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] , що продовжує навчання у вигляді аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Також, судом взято до уваги той факт, що [PERSON] проживає із своєї матір`ю, а тому остання несе більші витрати на утримання доньки, оскільки вона повністю перебуває на матеріальному забезпеченні матері. Суд вважає, що у зв`язку з навчанням [PERSON] на платній основі на денній формі навчання, остання потребує матеріальної допомоги від батьків, зокрема, на оплату харчування, проживання у гуртожитку, проїзду до місця навчання, придбання одягу, взуття, гігієнічних засобів, навчального приладдя, канцелярських товарів тощо. Стан здоров`я відповідача не має обмежень по працевлаштуванню, принаймні суду не надано доказів на підтвердження цього, що не позбавляє останнього можливості працювати. При ухваленні рішення суд враховує, що повнолітня спільна донька сторін у зв`язку з навчанням в коледжі на денній формі навчання потребує матеріальної допомоги, враховуючи стан здоров`я, матеріальний стан відповідача, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме з 01.09.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. Отже, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved