Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

[PERSON] , діючи на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії СВ № 1131951 та в інтересах позивача, звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на набувальною давністю на житловий будинок загальною площею 75,0 кв.м., з яких житлова 45,7 кв.м., допоміжна 18,2 кв.м., літніх (неопалювальних) приміщень 11,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який позначений у технічному паспорті наступним чином: А 1-1 житловий будинок, а2- веранда, а 3 ганок, Б 1 сарай, Б 2 літня кухня, б 3 сарай, В погріб з шийкою, Г навіс, № 1 хвіртка, № 2 ворота, № 3 огородження. Позивач і представник позивача при розгляді справи у засіданні суду 17.09.2025 позов підтримали і просили позов задовольнити. Позивач пояснила, що колишній власник є далекою родичкою її чоловіка і що їх сім`я вселилася у цей будинок після того як помер колишній власник. Документи про родинні зв`язки не збережені, крім того, вони є родичами далекого ступеня спорідненості. Сільська рада та старостат (представники) не заперечували проти їх проживання, раділи, що за хатою є догляд і хата не залишається занедбаною. Родина позивача за час відкритого володіння змінили вікна, огорожу, вдосконалили будинок. У судове засідання 04.11.2025 представник позивача і позивач не з`явилися. Подали до суду клопотання про завершення судового розгляду справи без їх участі на підставі вивчених доказів (а.с.95). Представник відповідача до суду не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.97-98). Позов визнає і не заперечує щодо його задоволення. Таке визнання позову не суперечить Закону, не порушує прав та інтересів сторін. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до довідки Пекурівського старостинського округу № 8 Городнянської міської ради Чернігівської області за № 207 від 05.12.2024 судом встановлено, що [PERSON] не зареєстрована, але з листопада 2014 року постійно проживає на території старостату за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З технічного паспорта на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , виготовленого на замовлення [PERSON] , встановлено, що відповідно до технічної характеристики загальна площа будинку становить 75,0 кв.м., у тому числі житлова площа складає 45,7 кв.м. (а.с.5-7). Згідно довідки Комунального підприємства „Городнянське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації Городнянської міської ради від 26.12.2024 за № 941 встановлено, що право власності на будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано, правовстановлюючий документ не видавався. Після проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна станом на 19.12.2024 встановлено, що будинок відповідає таким характеристикам: А 1-1 житловий будинок загальною площею 63,9 кв.м., в т.ч. житловою 45,7 кв.м., а2-веранда загальною площею 11,1 кв.м., а3- ганок, Б1- сарай, Б2-літня кухня, б 3-сарай, В-погріб з шийкою, Г-навіс, № 1-хвіртка, № 2-ворота, № 3-огородження. Будинок садибного типу, 100 % готовності, побудований станом до 05.08.1992 дозвільних документів на будівництво згідно чинного законодавства не передбачено. Інвентаризаційна вартість будинку станом на 19.12.2024 становить 180893 грн (а.с.8). В матеріалах справи міститься договір про користування електричною енергією від 25.05.2015 у будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений між ПАТ „Чернігівобленерго та [PERSON] (а.с.9-10). Позивачем сплачувалися рахунки за користування електричною енергією (а.с.15-18). Згідно довідки Пекурівського старостинського округу № 8 Городнянської міської ради від 21.05.2025 за № 03/08-1026 суд встановив, що з 2014 року [PERSON] постійно проживає на території старостату за адресою: [ADDRESS] . Протягом даного періоду [PERSON] проводить поточний ремонт домоволодіння, обробляє присадибну ділянку, підтримує господарство в нормальному житловому стані (а.с.19). За інформацією Пекурівського старостинського округу № 8 Городнянської міської ради на а.с.20, вбачається, що згідно погосподарської книги № 2 особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , станом на 1992 рік була зареєстрована та проживала [PERSON] , [INFO] . Виписана [INFO] у зв`язку зі смертю. Інших зареєстрованих та проживаючих осіб в будинку не значиться. З дослідженого запису акта про смерть № 11 від 05.12.2001 суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 82-ох років у с. Пекурівка Городнянського району Чернігівської області (а.с.93). Згідно інформації Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 06.08.2025 за № 1862/01-11 встановлено, що спадкова справа до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , Городнянською державною нотаріальною конторою не заводилася (а.с.68). Дослідивши інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 82508647 від 11.09.2025, встановлено, що спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] , нотаріальними органами не формувалася (а.с.80). З досліджених доказів вбачається, що після смерті [PERSON] на будинок ніхто не претендував, спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частин 1, 4\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~Цивільним\~Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту ч. 1\~ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також ч. 4\~ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, яке набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, який поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за умов тривалості володіння, що передбачає закінчення визначеного у законодавстві строку володіння та розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи; добросовісності володіння, яка полягає в тому, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно; відкритості та безперервності володіння, які означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що упродовж передбаченого у законі строку володілець не вчиняв дій, які свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, і правомочна особа не пред`являла до володільця позову про повернення майна. Правовою підставою набуття права власності за набувальною давністю є стаття 344 ЦК України.

Outcome: approved