Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

03.06.2025 [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, у якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 14.07.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1021. Автоматизованою системою документообігу суду справа розподілена для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіній\~Т.В. Суддя Логвіна Т.В. ухвалою від 13.06.2025 прийняла позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрила провадження в справі. 07.08.2025 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 №\~1654/0/15-25. На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 справа передана до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 справа визначена для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П. Суддя Супрун О.П. ухвалою від 05.09.2025 прийняв справу до свого провадження, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 06.11.2025. 26.09.2025 представник відповідача адвокат Темненко В.О. за допомогою системи «Електронний суд» подала додаткові письмові пояснення, за змістом яких відповідач, не заперечуючи проти розірвання шлюбу, зазначає, що: - тимчасово виїхала за межі України на заробітки; - у спільній квартирі сторін разом з позивачем проживають їхні діти, яких вона підтримує матеріально та спілкується засобами телефонного зв`язку; - питання про місце проживання дітей сторонами не вирішено. 02.10.2025 позивач засобами поштового зв`язку надіслав до суду письмові пояснення, за змістом яких позивач стверджує, що: - почуття любові втрачене відповідачем, а не ним; - грошові кошти на придбання квартири надані його батьком; - він ніколи не давав згоду на виїзд відповідача за межі України; - він проти залишення за відповідачем після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». У судове засідання сторони не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, позивач просив позов задовольнити, а відповідач позов визнала. За правилом частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2007, актовий запис № 1021 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с. 14, 15). За змістом позовної заяви, подружні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач уважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до частини шостої статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення ухвалюється судом згідно з таким визнанням. Згідно положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При цьому, згідно з частиною шостою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції від 02.06.2025 (код квитанції 2287027781451799), позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп. Оскільки відповідач позов визнала до початку розгляду справи по суті, ураховуючи положення частини першої статті 142 ЦПК України, суд уважає за можливе повернути [PERSON] із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, а саме 605,60 грн, а також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на його користь 605,60 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved