Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У липні 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 124900677 від 31 січня 2022 року, укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в розмірі 16630,34 грн., що складається з: 15967,74 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 662,60 грн. - заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 31 січня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений договір № 124900677. За яким ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 20200,00 гривень на строк 30 днів. Зі сплатою відсотків за користування коштами реальна річна процентна ставка 649% річних. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні забов`язань щодо повернення кредиту 1087,70% річних. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором і надало позичальнику грошові кошти у розмірі 20200,00 гривень. Відповідач належним чином не виконала грошові зобов`язання, тому виникла заборгованість по поверненню кредиту. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди до даного договору, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за договором № 124900677 від 31 січня 2022 року. У подальшому, 23 лютого 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» також відступив право вимоги до [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Зі свого боку, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступив на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за договором кредитної лінії № 124900677 від 31 січня 2022 року на підставі договору факторингу №0406/25-Ю від 04 червня 2025 року. Відповідач не виконує умови укладеного договору, тому позивач, як правонаступник просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2025 року матеріали справи передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду. Витребувано в АТ «КБ «Приватбанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; постановлено повідомити про факт зарахування коштів на картковий рахунок-маска Картки [NUMBER] у період з 31 січня 2022 року по 05 лютого 2022 року у сумі 20200,00 грн; постановлено повідомити чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком-маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] . У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] на картковий рахунок-маска карти [NUMBER] , за період з 31 січня 2022 року по 05 лютого 2022 року у сумі 20200,00 грн, витребувано інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок-маска карти Позичальника) - повного номера рахунка-маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] . У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER]. У випадку, якщо картковий рахунок-маска карти [NUMBER] не належить Позичальнику, витребувано інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок-маска Карти [NUMBER] . 29 серпня 2025 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь від 12 серпня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250806/17108-БТ про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , та додано виписку по рахунку за вказаною карткою, згідно з якою 31 січня 2021 року на неї було зараховано кошти у сумі 20200,00 грн. Представник позивача в судове засідання 30 жовтня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, в прохальній частині поданої позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 30 жовтня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 31 січня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 124900677 у формі електронного документа з використанням електронного підпису та підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV5ND65. За вказаним кредитним договором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі, шляхом зарахування на її картковий рахунок 20200,00 гривень. [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 02 березня 2022 року та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,19% від суми кредиту за кожний день користування «дисконтна процентна ставка». А також 2,10 % в день від суми кредиту «базова процентна ставка». ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором і надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 20200,00 гривень. Зазначене підтверджується випискою по рахунку за карткою № [NUMBER] , доданою до відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 12 серпня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250806/17108-БТ, згідно з якою 31 січня 2021 року на вказаний картковий рахунок відповідача було зараховано кошти у сумі 20200,00 грн. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічної пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу № 28/1118-01. За умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося відступити на користь ТОВ «Таліон Плюс» вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з реєстром прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 124900677 від 31 січня 2022 року в розмірі 16 079,44 грн. 23 лютого 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу № 23/0224-01. Згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язався їх прийняти і передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором. ТОВ «Таліон Плюс» відступив ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 124900677 від 31 січня 2022 року, що підтверджується копією Реєстру прав вимоги № 1 від 23 лютого 2024 року. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклав з ТОВ «Юніт Капітал» договір факторингу № 04/06/25-Ю. За цим договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором № 124900677 від 31 січня 2022 року, що підтверджується копією Реєстру боржників від 04 червня 2025 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за договором № 124900677 від 31 січня 2022 року становить 16 630,34 грн, яка складається: заборгованість за кредитом - 15 967,74 грн, заборгованість за відсотками 662,60 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає правильним та який н ебуло спростовано відповідачем. Відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 16630,34 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Суд вважає, що ТОВ «Юніт Капітал», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Наявними та дослідженими судом доказами доводиться факт перехід права вимоги до позивача. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції № 20064 від 18 липня 2025 року. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 05 червня 2025 року між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», в особі директора Хлопкової М.С. було укладено договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01. Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» надано правничу допомогу на загальну суму 7000,00 грн. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат(установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved