Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Агро» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровим номером 6323986000:02:000:0211, загальною площею 5,4044 га, кадастровим номером 6323986000:01:000:0073, загальною площею 5,032 га, які розташовані на території колишньої Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області. 23.04.2024 з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивачці стало відомо, що належні їй на праві приватної власності земельні ділянки з кадастровими номерами 6323986000:02:000:0211 та 6323986000:01:000:0073 передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю №Краєвид Агро», згідно Договору оренди землі №380 від 04.10.2022, строком на 7 років, дата державної реєстрації 18.10.2022 та договору оренди землі №143 від 04.10.2022, строком на 7 років, дата державної реєстрації 18.10.2022. 13.05.2024 та 21.08.2024 [PERSON] зверталась з листами до товариства, в яких зазначала, що не укладала та не мала наміру укладати з ТОВ «Краєвид Агро» будь-яких договорів щодо вище вказаних земельних ділянок, в тому числі оренди, маючи на меті самостійно використовувати земельні ділянки відповідно до цільового призначення та вимог чинного законодавства та просила надати оригінал або належним чином завірену копію вказаних договорів оренди земельної ділянки. Однак листи відповідач не отримує. Вказав, що [PERSON] не укладала та не мала наміру укладати з ТОВ «Краєвид Агро» будь-яких договорів щодо зазначених земельних ділянок, в тому числі оренди, маючи на меті самостійно використовувати земельні ділянки відповідно до цільового призначення та вимог чинного законодавства, істотні умови зазначених договорів оренди не погоджувала, реквізити земельних ділянок та свої облікові дані ТОВ «Краєвид Агро» не надавала, Договір оренди землі №380 від 04.10.2022 земельної ділянки з кадастровим номером 6323986000:02:000:0211 між ТОВ «Краєвид Агро» та [PERSON] та Договір оренди землі №143 від 04.10.2022 земельної ділянки з кадастровим номером 6323986000:01:000:0073 між ТОВ «Краєвид Агро» та [PERSON] не підписувала. ТОВ «Краєвид Агро» користується земельними ділянками без будь-яких правових підстав, поза волею власниці, що є підставою для усунення позивачці перешкод, як власниці, у користуванні земельними ділянками та повернення цих земельних ділянок. На підставі вище викладеного просить зобов`язати ТОВ «Краєвид Агро» усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками належними на праві приватної власності [PERSON] , з кадастровим номером 6323986000:02:000:0211, загальною площею 5,4044 га, кадастровим номером 6323986000:01:000:0073, загальною площею 5,032 га, які розташовані на території колишньої Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, шляхом їх повернення. Судові витрати по справі стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 13.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (виклику) сторін. 31.03.2025 представником відповідача ТОВ «Краєвид Агро» Оріщенко Н.С. надано відзив на позову заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Краєвид Агро» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками в повному обсязі. В обґрунтування якого зазначила, що твердження представника позивача не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] особисто укладала та підписувала договори оренди щодо земельних ділянок площею 5,4044 га, кадастровий номер 6323986000:02:000:0211 та площею 5,0320 га, кадастровий номер 6323986000:01:000:0073, які розташовані на території колишньої Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, право оренди відповідача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, строк оренди на момент подання позовної заяви та розгляду справи ще не сплинув, а відтак ТОВ «Краєвид Агро» має належні правові підстави, передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» для користування належною позивачеві земельною ділянкою. Вказані договори оренди визнавалися та виконувалися сторонами, порушення виконання зобов`язань з боку ТОВ «Краєвид Агро» відсутні. При цьому представник зазначила, що 01.10.2006 року між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро» (код 34173581) був укладений договір оренди землі № 380 щодо належної їй земельної ділянки 6323986000:02:000:0211 площею 5,4044 га. В наступному в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права оренди за ТОВ «Супіна Агро» (код 34173581): дата реєстрації 10.02.2020, номер запису про право 35409874. 01.01.2007 року між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро» (код 34173581) був укладений договір оренди землі №143 щодо належної їй земельної ділянки 6323986000:01:000:0073 площею 5,0320 га. В наступному в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права оренди за ТОВ «Супіна Агро» (код 34173581): дата реєстрації 10.02.2020, номер запису про право 35411541. ТОВ «КРАЄВИД АГРО» є правонаступником ТОВ «СУПІНА АГРО», у тому числі правонаступником прав щодо оренди землі. Державна реєстрація реорганізації ТОВ «СУПІНА АГРО» шляхом приєднання до ТОВ «Краєвид Агро» відбулась 06.09.2017, № запису в Реєстрі 14491050026000195. Тож до ТОВ «Краєвид Агро» перейшли і права та обов`язки за укладеними ТОВ «СУПІНА АГРО» з [PERSON] договором оренди № 380 від 01.10.2006 року та договором оренди №143 від 01.01.2007 року. У наступному, ТОВ «Краєвид Агро» для продовження взаємовідносин із позивачем провело з позивачем перемовини щодо укладання нових договорів оренди землі, після чого між ТОВ «Краєвид Агро» та [PERSON] було укладено договір оренди землі №380 від 04.10.2022 року, що стало підставою припинення Договору оренди №380 від 01.10.2006 року та договір оренди землі №143 від 04.10.2022 року, що стало підставою припинення Договору оренди №143 від 01.01.2007 року. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2025 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу. 16.06.2025 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області відновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2025 року матеріали цивільної справи направлено до експертної установи для продовження проведення експертизи на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.05.2025 року. 29.09.2025 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області відновлено провадження у справі. 16.10.2025 ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи. Позивач та представник позивача в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у позові. Представник відповідача ТОВ «Краєвид Агро» в судове засідання 03.11.2025 не з`явився про дату і час проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, ніяких заяв, клопотань про відкладення справи до суду не надав. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р1 №691600, та з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 6323986000:02:000:0211, загальною площею 5,4044 га, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, площею. Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРЛ №979419 від 11.07.2011 року та з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: 6323986000:01:000:0073, загальною площею 5,032 га, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, площею. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 375486105 від 23.04.2024 р. та 375495412 від 23.04.2024 р.) вбачається, що належні [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 6323986000:02:000:0211 та 6323986000:01:000:0073 передані в оренду ТОВ «Краєвид Агро згідно Договору оренди землі №380 від 04.10.2022 року, строком на 7 років, дата державної реєстрації 18.10.2022 року та Договору оренди землі №143 від 04.10.2022 року, строком на 7 років, дата державної реєстрації 18.10.2022 року відповідно. 13.05.2024 р. [PERSON] звернулась до ТОВ «Краєвид Агро» з листами, в яких зазначила, що вона не укладала та не мала наміру укладати з ТОВ «Краєвид Агро» будь-яких договорів щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 6323986000:02:000:0211 та 6323986000:01:000:0073, в тому числі оренди, маючи на меті самостійно використовувати земельні ділянки відповідно до цільового призначення та вимог чинного законодавства України та просила надати оригінали або належним чином завірені примірники договорів оренди земельної ділянки з кадастровими номерами 6323986000:02:000:0211 та 6323986000:01:000:0073. Згідно копії договору оренди земельної ділянки №380 від 04.10.2022 року вбачається, що [PERSON] передала земельну ділянку з кадастровим номером 6323986000:02:000:0211, площею 5,4044 га, ТОВ «Краєвид Агро». У розділі орендодавець зазначені дані [PERSON] та її підпис. Згідно копії договору оренди земельної ділянки №143 від 04.10.2022 року вбачається, що [PERSON] передала земельну ділянку з кадастровим номером 6323986000:01:000:0073, площею 5,0320 га, ТОВ «Краєвид Агро». У розділі орендодавець зазначені дані [PERSON] та її підпис. Висновком судово-почеркознавчої експертизи №8020 від 17.09.2025 року, проведеної експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» встановлено, що підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі №380 від 04.10.2022, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Краєвид Агро» (кадастровий номер 6323986000:02:000:0211), розташований на третьому аркуші документа у графі «Підписи сторін: Орендодавець», у рядку над друкованим текстом «(підпис)», - виконаний не [PERSON] , а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі №143 від 04.10.2022, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Краєвид Агро» (кадастровий номер 6323986000:01:000:0073), розташований на третьому аркуші документа у графі «Підписи сторін: Орендодавець», у рядку над друкованим текстом «(підпис)», - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є, те, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Отже підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо двосторонній правочин (договір) не підписаний однією зі сторін, він не є укладеним і не породжує жодних прав та обов`язків сторін. Встановлені судом обставини, зокрема факт непідписання позивачкою договорів оренди земельних ділянок №380 від 04.10.2022 року та №143 від 04.10.2022 року, свідчить про те, що ці договори не були укладені, а також про відсутність волевиявлення власника на передачу земельної ділянки в оренду, що робить користування відповідача цим майном безпідставним. Висновок вказаної судової експертизи у встановленому законом порядку відповідачем не спростований. Інших доказів укладення договору оренди відповідачем суду не надано. Таким чином, договори оренди земельних ділянок №380 від 04.10.2022 року та №143 від 04.10.2022 року укладені між ТОВ «Краєвид Агро» та [PERSON] є нікчемними правочинами, так як волевиявлення [PERSON] як учасника правочину, на укладання зазначеного правочину було відсутнє, а тому не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка яка є власницею спірних земельних ділянок має перешкоди в користуванні своїми земельними ділянками, оскільки відповідач користується земельними ділянками позивачки. При цьому суд вважає, що позивачкою доведено ту обставину, що відповідач здійснює користування її земельними ділянками без належної правової підстави, оскільки договори оренди земельних ділянок №380 від 04.10.2022 року та №143 від 04.10.2022 року є не укладеними, враховуючи, що позивачка їх не підписувала. 16.06.2020 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 145/2047/16-ц, в якій висловлено думку, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено (не підписано)), не підлягає визнанню недійсним. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів, позаяк цей спосіб захисту є неефективним. Натомість ефективним способом захисту права, в контексті фактичних обставин справи № 145/2047/16-ц є усунення перешкод у користуванні належним власнику майном, тобто негаторний позов. Таким чином, зі змісту вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що залежно від фактичних обставин справи, належними способами захисту прав власника майна, що є предметом неукладеного (непідписаного) договору, слід розглядати звернення з позовом про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, або про повернення такого майна як безпідставно набутого. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), на яку також послався заявник у касаційній скарзі, вказала, що: у тому випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Представником відповідача до суду надані платіжні інструкції від 11.06.2024 № 3471 та № 3472 про сплату орендної плати за 2023 рік по 20000 грн в кожній, також платіжні інструкції від 27.12.2024 № 4945 орендна плата за землю в розмірі 20000 грн. та від 28.12.2024 № 4944 орендна плата за землю в розмірі 20000 грн. Однак, згідно виписки по картці [PERSON] вказані кошти були поверненні ТОВ «Краєви Агро» 12.06.2024 в сумі 40000 грн та 29.12.2024 в сумі 40000 грн. Тобто, [PERSON] як орендодавець не приймала платежі від орендаря ТОВ «Краєвид Агро», що свідчить про те, що позивачкою не виконувалися спірні договори оренди, а отже вказані договори оренди є неукладеними. Оскільки відповідачем використовуються земельні ділянки, які належить позивачці, без відповідної правової підстави, позивачка як власниця земельних ділянок має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном згідно статті 391 Цивільного кодексу України. Отже, позивачкою доведено належними та допустимими доказами, а відповідачем не спростовано, факт неукладення спірних договорів оренди, відомості про які були внесені до державного реєстру, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При розгляді даної справи, суд бере до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово звертала увагу на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22)). На підставі ст. 27 ч. 1 п. 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Таким чином, відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3949,97 грн. та витрати за проведення почеркознавчої експертизи (згідно акту здачі-приймання висновку експерта №8020) у сумі 34774,56 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved