Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», через представника, звернулося до Карлівського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, у якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23012,48 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Позов обґрунтовує тим, що 12.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1230967, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 23012,48 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 3499,98 грн.; заборгованість за відсотками - 19512,50 грн. 22.10.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №22102024, згідно умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до [PERSON] за кредитним договором №1230967 від 12.01.2024. Зважаючи на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 03.04.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано з АТ «КБ «Приватбанк» інформацію що містить банківську таємницю. 30.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій останній прохав відмовити позивачу в задоволенні позову та розгляді справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 19.08.2025 представником відповідача адвокатом Цокало Т.М. подано пояснення до позовної заяви, в якій зауважує на надмірній відсотковій ставці, встановленій умовами договору як плати за користування кредитними коштами, невідповідності рівня такої ставки вимогам Закону України «Про споживче кредитування» в розрізі закріплених обмежень максимального розміру денної процентної ставки та надано свій розрахунок відсотків. Просили прийняти заяву відповідача про часткове визнання позову в розмірі 3 974,36 грн, яка складається з: 3500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 474,36 грн - заборгованість за процентами; в іншій частині позову відмовити за безпідставністю. Розглянувши відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, суд зазначає, що пунктом 2 частини 2 статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема у порядку: позовного провадження (загального або спрощеного). Згідно із ч. ч. 1, 4-5 ст.277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: залишення заяви відповідача без задоволення; розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Як вбачається зі змісту позовної заяв, позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості на загальну суму 23 012,48 грн., враховуючи положення та вимоги ст. 19 ЦПК України, справи, ціна позову в яких не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слід розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, категорію та складність справи, її значення для сторін, та суспільний інтерес справи, необхідно призначити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Справа за позовом ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відноситься до малозначних та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження. Положенням ч. 4 ст. 19 ЦПК України встановлено, що для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи призначається спрощене позовне провадження. З огляду на предмет та підставу позову дана справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п.1 ч. 6 ст.19, п.1 ч. 1 ст.274 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. 12.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 1230967 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». Відповідно до умов договору (п.1.1) товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту складає 3 500,00 грн. Згідно з п.1.3-1.4 договору строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів кожні 30 днів. За змістом п.п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.3 договору. Положеннями п.1.5.2 договору встановлено умови застосування зниженої відсоткової стави на рівні 0,01 % в день. Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Додатком 1 до даного договору є Графік платежів відповідно до якого дата видачі кредиту - 12.01.2024, сума кредиту - 3500,00 грн, проценти за користування кредитом - 28885,50 грн, загальна вартість кредиту складає 32385,50 грн. В рядку «підпис споживача» договору №1230967 про надання споживчого кредиту від 12.01.2024 та додатку до договору зазначено: підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К347 12.01.2024 о 13:16:01 год, що відповідає вимогам 7.1.19 Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (нова редакція), в редакції від 20.11.2023. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №1230967 від 12.01.2024 ідентифікований ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором К347 12.01.2024 з номера телефону [NUMBER] . Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек Україна», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (вих. № 20250207-88 від 07.02.2025) від ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ » на картку клієнта було успішно перераховано кошти: 12.01.2024 о 13:25:54 на суму 3500,00 грн, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Факт перерахування первісним кредитором коштів відповідачу також підтверджується довідкою АТ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250415/94811-БТ від 18.04.2025. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 1230967 від 12.01.2024, складає 23012,48 грн, з яких: 3499,98 грн - тіло кредиту та 19512,50 грн - нараховані відсотки. 22.10.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №22102024, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуває прав вимоги від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та сплачує Клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 22.10.2024 клієнтом та фактором підписаний Акт приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу від 22.10.2024 № 22102024. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 22102024 від 22.10.2024 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1230967 від 12.01.2024, боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 23012,48 грн, із них: сума залишку по тілу кредиту - 3499,98 грн, сума залишку по відсотках - 19512,50 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 6887 від 23.10.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК Кредит-Капітал» направлено [PERSON] досудову вимогу вих. № 12227 від 27.03.2025 про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором №1230967 від 12.01.2024 до ТОВ «ФК Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 2301248. Відомості про отримання вказаного повідомлення відповідачем відсутні. За нормою статті 626 ЦК Україн договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно достатті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначеностаттею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, надаючи оцінку доказам, а саме кредитному договору з додатками: паспорт споживчого кредиту і графік платежів, інформаційне повідомленню з даними про проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором К347, інформаційній довідці ТОВ «Пейтек» з даними про успішну транзакцію коштів 12.01.2024 року на суму 3500,00 грн. та призначенням платежу зарахування на картку - № [NUMBER] , довідці про ідентифікацією з даними про одноразовий ідентифікатор та час його відправлення на телефон позичальнику, інформації АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , 12.01.2024 року зараховано суму 3500,00 грн., судом зроблено висновок про виникнення правовідносин між сторонами, заснованих на договорі кредиту із ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» як первісним кредитором, пов`язане із цим набуття сторонами такого правочину відповідних прав та обов`язків. Вказане не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що позичальником допущено порушення умов договору щодо повернення тіла кредиту, нарахованих відсотків, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. При цьому, щодо нарахування відсотків суд зазначає наступне. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. У письмовому поясненні на позов представник відповідача вказувала на те, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», а саме ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четверної цієї статті, не може перевищувати 1%. Так, дійсно ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка діяла на час подання позову) передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023 року. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22.11.2023 набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Однак доводи представника відповідача про необхідність зменшення розміру відсотків за користування кредитом з врахуванням положень вказаного Закону, є безпідставними, оскільки відступлення права грошової вимоги було здійснено в межах дії договору і на момент відступлення, нарахування 2,5 % в день первісним кредитором здійснено правомірно. За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. На підставі Договору факторингу, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» від 22.10.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, за кредитним договором №1230967 від 12.01.2024, що підтверджується також витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 22102024 від 22.10.2024, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором №1230967, у загальному розмірі 23012,48 грн, з яких: 3 499,98 грн - тіло кредиту та 19512,50 грн нараховані відсотки. Таким чином, оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, добровільно та у визначені строки не сплатив визначені договором платежі, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором факторингу, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 23012,48 грн, з яких: 3 499,98 грн - тіло кредиту та 19512,50 грн нараховані відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору.

Outcome: approved