Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Адвокат Ритов Олександр Миколайович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив розірвати шлюб позивачем та відповідачкою. Свою заяву мотивує тим, що з 29.09.1989 року сторони перебувають у шлюбі. Неповнолітніх дітей не мають. На момент звернення до суду сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із втратою взаєморозуміння та поваги, почуття кохання та довіри один до одного. Сторони не ведуть спільного господарства, мешкають окремо та між ними відсутнє будь-яке спілкування. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Просив не надавати строк на примирення. Ухвалою суду від 11.09.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 10 ст.\~187\~ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, правом відзиву не скористалася, будь яких заяв від неї на адресу суду не надходило. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.09.1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 775 (а.с. 11). Позивач зазначає, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та вказує, що сім`я з відповідачкою не склалася і фактично припинила своє існування. Статтею 51\~Конституції України проголошено: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved