Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Тузлукова І.П., звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, відповідно до якого просили визнати дійсним договір № 2825/Б купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований 15 серпня 2000 року на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним №2825/Б, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та визнати за позивачами право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м. Свої позовні вимоги позивачі [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що вони є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 серпня 2000 року, реєстраційний номер 2825/Б, зареєстрованого на Одеській товарній біржі. Однак, вказаний договір не був посвідчений нотаріально, а тому наразі вони не можуть зареєструвати своє право власності та розпорядитися належним їм нерухомим майном. Ухвалою від 23.01.2025 року було залишено позовну заяву без руху. Ухвалою від 31.01.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовчий розгляд на 15.00 год. 25 лютого 2025 року, про що повідомлено сторін у справі. Ухвалою від 25.02.2025 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ від 22.04.2025 року №936 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року\~справа була передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Ю.В.. Ухвалою від 23.04.2025 року заявлено самовідвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Шевчук Юлії Валеріївні від розгляду даної цивільної справи. Ухвалою від 05.05.2025 року цивільна справа була прийнята до свого провадження суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топаловою А.Л.. Ухвалою від 03.09.2025 року постановлено повернутись до розгляду справи у підготовчому провадженні та залучено у якості співвідповідача [PERSON] . В судове засідання позивачі та їх представник не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, повідомлена належним чином. До суду надіслала заяву про визнання позову у повному обсязі та про розгляд справи без участі відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву про визнання позову у повному обсязі та про розгляд справи без участі відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Тропанець Ю.М. у судове засідання не прибули, повідомлені належним чином, надали заяву про визнання позову у повному обсязі та про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Представник відповідача Мологівської сільської\~ради Білгород-Дністровського\~району Одеської\~ області у судове засідання не прибув, повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву про розгляд справи без участі відповідача, заперечень щодо позовних вимог не має. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідачі визнають позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновкупро задоволення позовних вимогза наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно із принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.12.2008 року Виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 78. На підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна №2825/Б від 15.08.2000 року, зареєстрованого 15 серпня 2000 року на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстраційним №2825/Б позивачами було придбано житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.5 Договору купівлі-продажу нерухомого майна №2825/Б від 15.08.2000 року, вищезазначений будинок було придбано позивачами за 2000,00 грн., які були отримані «Продавцем» до підписання справжнього договору, та належить новому власнику: [PERSON] , [PERSON] , на підставі ст. 9 ЖК України та Законів України «Про товарну біржу», «Про власність». Відповідно до п.8 Договору купівлі-продажу нерухомого майна №2825/Б від 15.08.2000 року, на виконання ст. 227 Цивільного кодексу України справжній договір підлягає реєстрації в МБТІ міста Білгород-Дністровського на ім`я [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно відповіді КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 1512 від 07.10.2025, станом на 31 грудня 2012 року власником житлового будинку [ADDRESS] були в рівних частках [PERSON] та [PERSON] на підставі договору № 2825/Б купівлі-продажу нерухомого майна від 15.08.2000, який було зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 15.09.2000 року в реєстровій книзі № 6 за реєстровим №1472. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна №2825/Б\~ від\~ 15.08.2000\~ щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,6 кв.м, житловою площею 38,8 кв.м. Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: продавці передали у власність позивачів вказане нерухоме майно, а останні сплатили за це його вартість та вселились у житло.\~ Матеріалами справи підтверджується, що позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , відповідно з 25.02.2009 та 18.11.2009 року. Отже, сторони зазначеного вище договору купівлі-продажу досягли всіх суттєвих умов та виконали договір у повному обсязі, договір пройшов державну реєстрацію в порядку, який був передбачений на той час чинним законодавством, а саме, був зареєстрований в КП «Білгород-Дністровське МБТІ». Станом на теперішній час особи, у яких позивачі купили зазначений вище житловий будинок померли. Так, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 квітня 2023 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис №391. Його спадкоємцем є його дружина [PERSON] , [INFO] та його син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №89. Її спадкоємцем є її син [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищезазначене, відповідно до норм ст. 55 ЦПК України, ст. 1261, 1268 ЦК України, належними відповідачами є спадкоємці померлих [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 26 жовтня 2001 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж нерухомого майна. Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Частиною 2 ст.47 ЦК Української РСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного будинку, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстрованих біржею. Згідно\~ст.657 ЦК України\~договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та\~\~державній\~\~реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2825/Б від 15 серпня 2000 року, оформленого та зареєстрованого на Одеській товарній біржі, дійсним. Відповідно до ч. 2. ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 2001 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, оскільки зазначена угода цілком виконана сторонами, протизаконних дій не містить, і була укладена на біржі відповідно до норм Закону України «Про товарні біржі», який діяв на той час, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову. Пред`явлені позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як визначено частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно. За змістом позовної заяви [PERSON] та [PERSON] мають оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна (будинку) № 2825/Б\~ від\~15\~ серпня\~ 2000\~ року, укладеного на Одеській товарній біржі. Цей договір посвідчує набуття позивачами права власності на будинок і, у разі визнання його дійсним рішенням суду, є підставою для проведення державної реєстрації права власності. Тому вимога про визнання за позивачами права власності на будинок є зайвою і не підлягає задоволенню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачем не вчинялося жодних дій, які порушували б права позивачки, предметом позову є недійсність договору, яка не пов`язана з неправомірними діями сторін, а виникла у зв`язку зі змінами у законодавстві стосовно нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, суд вважає за можливе не покладати судовий збір на відповідача.

Outcome: partial