Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 15 000 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вказує на те, що 11.06.2023 року між сторонами укладений договір про відкриття кредитної лінії №1221-2093, за яким відповідачу видано кредит в сумі 3 000 грн. строком на 300 днів зі зниженою процентною ставкою 2,5 % в день, стандартною процентною ставкою 3 % в день. Кредит наданий шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача, а сам договір укладений в електронній формі. Відповідач тривалий час не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому його заборгованість перед позивачем станом на 23.05.2025 року склала 29 790 грн., з яких: 3 000 грн. заборгованість за кредитом; 26 790 грн. заборгованість по процентам. Кредитодавцем застосовано до [PERSON] програму лояльності з частковим списанням заборгованості за нарахованими процентами в загальній сумі 14\~790 грн. за умови погашення решти заборгованості в сумі 15\~000 грн., яка складається: 3 000 грн. заборгованість за кредитом; 12 000 грн. заборгованість по процентам. Детальний розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2025 року матеріали справи передані для розгляду за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, проте не з`явився у судове засідання, відзив на позов не надав. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом 11.06.2023 року між сторонами укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1221-2093, за яким відповідачу видано кредит в сумі 3 000 грн. строком на 300 днів зі зниженою процентною ставкою 2,5 % в день, стандартною процентною ставкою 3 % в день. Кредит наданий шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку відповідача, а сам договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором та перерахував відповідачу на рахунок кредитні кошти, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1221-2093 від 11.06.2023 року. У зв`язку неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань, у нього утворилась заборгованість у розмірі 29 790 грн., з яких: 3 000 грн. заборгованість за кредитом; 26 790 грн. заборгованість по процентам. Згідно програми лояльності банку до відповідача застосовано часткове списання заборгованості за нарахованими процентами в загальній сумі 14\~790 грн. за умови погашення решти заборгованості в сумі 15\~000 грн., яка складається із заборгованість за кредитом в сумі 3\~000 грн. та заборгованості по процентам в сумі 12\~000 грн. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору. Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Судом встановлено, що кредитний договір укладено в електронній формі із застосуванням електронного підпису із одноразовим ідентифікатором відповідача. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором у строк, встановлений цим договором, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог.

Outcome: approved