Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

До Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся представник позивача Шкапенко Олександра Віталійовича із позовною заявою Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позові йдеться про те, що відповідач звернулась до позивача щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 16.03.2024 будучи клієнтом банку позичальник [PERSON] уклав з банком кредитний договір №\~АВНОСТ155101710590290697 щодо надання йому кредиту в розмірі 48\~800.00 грн строком на 36 місяців (до 15.03.2027) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії у розмірі 0.00 грн. Кредитний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору. Станом на 25.09.2025 заборгованість відповідача за договором складає суму 51\~907.45 грн. За наведеного вище позивач просить суд стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за кредитним\~договором №\~АВНОСТ155101710590290697\~від 16.03.2024\~у розмірі\~51\~907.45\~грн,\~станом на\~25.09.2025,\~з яких:\~40\~624.15\~грн \~загальний залишок\~заборгованості за\~наданим кредитом\~(тілом\~кредиту);\~10\~753.60\~грн \~загальний залишок\~заборгованості за\~процентами;\~529.70\~-\~загальний залишок\~заборгованості за\~пенею;\~судові витрати\~у розмірі\~сплаченого судового\~збору в\~сумі 2\~422.40\~грн; Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; клопотання представника позивача задоволено. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копію зазначеної ухвали надіслано сторонам у справі. 23.10.2025 відправлення адресоване відповідачу (конверт) повернуто до суду з довідкою про причини повернення «не проживає». Тож, сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Разом із тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК) Отже, вивчивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову через наступне. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Клієнт [PERSON] , [INFO] ІПН [NUMBER] подав 04.01.2017 Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк». Погодився, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, АТ «А-Банк» складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 04.02.2024 клієнт [PERSON] подав до АТ «Акцент-Банк» заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису. Згодом відповідачем було подано до банку заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВНОСТ155101710590290697 від 16.03.2024. До матеріалів справи додано копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» у якому визначено всю інформацію, що є істотною та стосується кредиту, зокрема інформацію щодо суми ліміту кредитування 48\~800.00 грн; строку кредитування 36 місяців; відсотки річних 75; загальні витрати за кредитом 76\~446.42 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту 125\~246.42 грн; реальна річна процентна ставка 109.01. Також, надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Факт отримання кредитних коштів підтверджено копією меморіального ордеру від 16.03.2024 та копією виписки по кредиту, з якої вбачається рух коштів по кредиту, зокрема те, що за період з 16.03.2024 по 24.09.2025 заборгованість клієнта [PERSON] становить 51\~830.86 грн. З доданої копії розрахунку заборгованості за договором № АВНОСТ155101710590290697 від 16.03.2024 укладеного між АТ «А-Банк» та клієнтом [PERSON] встановлено що станом на 25.09.2025 залишок заборгованості разом становить суму 51\~907.45 грн. Окрім того, матеріали справи містять правовстановлюючі документи АТ «Акцент-Банк» (ІК юридичної особи: 14360080) та копію паспорта громадянина України [PERSON] . Тож, у ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 зазначеного Закону визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання)до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір(оферта),має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання)до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З наведеного вище вбачається, що сторони, уклавши договір кредиту, взяли на себе відповідні зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З наданих до суду письмових доказів вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором про надання банківських послуг належним чином не виконував, через що у нього виникла заборгованість перед банком у сумі 51\~907.45 грн наразі він продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Разом із тим суд не погоджується із зазначеною позивачем сумою заборгованості відповідача. Так з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості, що становить 51\~377.75 грн, адже вимоги позивача про стягнення з відповідача залишку заборгованості за пенею у сумі 529.70 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню через наступне. З 24.02.2022 відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4ст. 10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". На підставі викладеного, вимога позивача в частині стягнення з відповідача пені у сумі 529.70 грн - задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини. Так, кредитодавець виконав умови кредитного договору повністю і своєчасно. Позичальник порушив його умови, не виконав своїх зобов`язань, чим порушив майнові права позивача, через що суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Позивачем надано платіжне доручення № 6005315508539 від 25.09.2025 про сплату судового збору у сумі 2\~422.40 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2\~422.40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial