Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

26.05.2025 представник товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що 09.09.2024 між ТДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО заставне» №202.23.2789226-1. Предметом цього договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Rav-4» д.н.з. [NUMBER] (далі - застрахований автомобіль). 15.02.2025 о 14:40 год. на вулиці Левка Лук`яненка сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі водія [PERSON] , який керував автомобілем «Peugeot Expert» д.н.з. [NUMBER] , та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Rav-4» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2025 у справі № 756/2375/25 [PERSON] визнано виним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. На виконання умов договору страхування вказану ДТП визнано страховою подією та відшкодовано фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Rav-4» д.н.з. [NUMBER] на підставі рахунку-фактури № ST25003089 від 25.02.2025, відповідно до страхового акту № 3.25.00784-1 від 27.02.2025 в розмірі 24 460,82 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитованного переказу коштів № 9821375 від 04.03.2025. Як зазначає позивач, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була. Тому, після сплати страхового відшкодування, до позивача, як страховика за договором добровільного страхування, перейшло в порядку суброгації право вимоги до відповідача, як особи, що заподіяла шкоду, у розмірі виплаченого страхового відшкодування, що відповідає розміру спричинених збитків потерпілому в сумі 24 460,82 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.06.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.08.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі. 04.08.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.08.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. 18.08.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою від 25.08.2025 суд повернув відповідачу відзив без розгляду. 20.08.2025 від представника позивача ТДВ «Експрес Страхування» на адресу суду надійшла відповідь на відзив. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 09.09.2024 між ТДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземних транспортних засобів програма страхування «Каско заставне» № 202.23.2789226-1 строком дії з 18.09.2023 по 17.09.2026. Предметом цього договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Rav-4» д.н.з. [NUMBER] (далі - застрахований автомобіль) (а.с. 16-43). 15.02.2025 о 14:40 год водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot Expert» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві на вул. Левка Лук`яненка, 29 у бік пр-ту Оболонського, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav - 4» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в тій смузі для руху в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05.03.2025 у справі № 756/2375/25 [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (а.с. 46-47). Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 24.02.2025 страхувальник подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 57). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Rav - 4» д.н.з. [NUMBER] , ТДВ «Експрес Страхування» було проведено огляд ТЗ, про що складено акт огляду транспортного засобу від 24.02.2025 (а.с. 48-50). На виконання умов договору страхування наземних транспортних засобів програма страхування «Каско заставне» від 09.09.2024 № 202.23.2789226-1 вказану ДТП визнано страховою подією та відшкодовано фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на підставі рахунку-фактури № ST25003089 від 25.02.2025 відповідно до страхового акту № 3.25.00784-1 від 27.02.2025 в розмірі 24 460,82 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитованного переказу коштів № 9821375 від 04.03.2025 (а.с. 56, 58-59). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП застрахована не була (а.с. 60). На відому позивачу адресу відповідача була направлена заява про відшкодування коштів у сумі 24 460,82 грн, сплачених страхувальнику, як виплата страхового відшкодування (а. с. 61-63). Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини урегульовані наступними правовими нормами. Так, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування». Згідно приписів пункту 1, 3 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно приписів частини 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно приписів частини 1, 2 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів частини 1 статті 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Згідно приписів частини 1 статті 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Згідно приписів частини 1 статті 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно приписів пункту 50 частини 1 статті Закону України «Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Згідно приписів пункту 54 частини 1 цієї статті, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку. Згідно приписів пункту 59 частини 1 цієї статті, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Згідно приписів пункту 69 частини 1 цієї статті, страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством. Частина 3 та 4 статті 89 Закону України «Про страхування» визначають предмет договору страхування та об`єкт страхування. Ці положення закону містять такі ж самі визначення, як і процитована вище частини 1 статті 980 ЦК України. Згідно пункту 1 частини 1 статті 92 цього Закону, страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк. Згідно приписів частини 1, 2 статті 108 Закону України «Про страхування», страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Згідно приписів частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно приписів частини 2 цієї статті, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно правової позиції, висловленої в Постанові ВС від 02.10.2024 по справі № 175/4710/16-ц, у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача)до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Згідно приписів статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем виконано свій процесуальний обов`язок щодо надання доказів для підтвердження розміру спричинених збитків, виходячи із характеру ушкоджень, отриманих забезпеченим транспортним засобом внаслідок ДТП. Відповідач, всупереч приписам статті 12, 81 ЦПК України, не спростував обставин щодо спричинення пошкоджень застрахованому транспортному засобу та розміру завданих збитків. З урахуванням наведено, суд вважає, що до позивача, як страховика за договором добровільного страхування транспортного засобу, який виконав обов`язок з виплати потерпілому, як страхувальнику, компенсації спричинених внаслідок ДТП збитків, перейшло право вимоги щодо відшкодування збитків до відповідача, як заподіювача шкоди в деліктних правовідносинах. Розмір спричинених збитків, як і факт виплати страхового відшкодування, доведені за допомогою належних та допустимих доказів. Відповідач, як заподіювач шкоди, зазначених обставин не спростував, правильність визначення розміру заподіяних збитків не оспорював, доказів їх відшкодування потерпілому чи позивачу, як новому кредитору, не надав. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахування повного задоволення позовних вимог, суд,

Outcome: approved