Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія\~«Ейс» (надалі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 888652886 від 01.03.2024 в сумі 34 492,50 грн, а також 2 422,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 888652886, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на його номер мобільного телефону. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови договору і надало відповідачу кредит в сумі, на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 05.06.2025 становить 34\~492,50 грн та складається з 7\~000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 27\~192,50 грн - заборгованості за відсотками. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, з урахуванням укладених 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 додаткових угод, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором згідно з договором факторингу № 29/05/25-Е. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЕЙС», ні на рахунок попередніх кредиторів. У зв`язку із викладеними обставинами позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 22.08.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, тобто відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів у даній справі. З урахуванням викладених вище обставин розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні та зібрані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01.03.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 888652886 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, де ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, що є невід`ємною частиною кредитного договору, підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, після чого відповідач виявив бажання отримати кредит, заповнивши відповідну заявку із зазначенням своїх персональних даних. Умовами укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія» та [PERSON] кредитного договору визначено, що відповідно до пункту 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 7 300, 00 грн. Вартість послуг кредитодавця визначена розділом 8 договору. Кредит надається строком на 30 днів від дати його отримання, який є дисконтним періодом (пункти 3.1, 7.1, 7.2.), а кінцевою датою повернення (виплати кредиту) 31.03.2029 (пункт 7.3). Перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача № [NUMBER] згідно з договором № 888652886 від 01.03.2024 підтверджується платіжним дорученням №20c7d5b8-00dd-42ec-9a88-5510b886bcd0 від 01.03.2024. 08.09.2025 на виконання ухвали суду від 22.08.2025 про витребування доказів від АТ КБ «Універсал Банк» надійшов лист, яким підтверджено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано картку № [NUMBER] . До цього листа було додано довідку про рух коштів по даній картці за період з 01.03.2024 по 06.03.2024, з якого вбачається, що за цей період дійсно надійшло зарахування коштів у сумі 7 300, 00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладений у формі електронного документа шляхом ідентифікації позичальника із зазначенням ним своїх персональних даних та використання електронного цифрового підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюються до договорів, укладених в письмовій формі. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі №132/1006/19 (провадження №61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21), від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20 (провадження №61-16059св21), від 08.08.2022 у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з положеннями ч. 6\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронний договір та підписав його у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги (всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (пункт 1.3. даного договору), зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а останні зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між сторонами укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Так, предметом договору факторингу № 28/1118-01 є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до пункту 1.3. цього договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку до цього договору. 07.05.2024 сторони вищевказаного договору факторингу підписали реєстр права вимоги №283, у зв`язку з чим відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором кредитної лінії № 888652886 від 01.03.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 283 від 07.05.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 19 527,50 грн. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024. Сторонами договору факторингу також підписано реєстр прав вимоги № 1. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024 до вказаного договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34 492,50 грн. Відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі і відступати право вимоги на користь третіх осіб. У свою чергу, 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 888652886 від 01.03.2024. 29.05.2025 сторонами вищевказаного договору факторингу №29/05/25-Е підписано реєстр боржників № б/н та акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. У відповідності до пункту 1.2. перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.05.2025 за договором факторингу № 29/05/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34 492,50 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого згідно з наданою випискою та розрахунком станом на 05.06.2025 у нього утворилася заборгованість в сумі 34 492,50 грн, що складається із заборгованості за кредитом (тіло) в сумі 7 300,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 27\~192,50 грн. Згідно з положеннями ст.\~1046\~Цивільного кодексу\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. ст. 525-527 ЦК України). Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до приписів ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи те, що відповідач не скористався правом подачі відзиву на позов та будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач, встановивши факт набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, а відтак і про задоволення їх у повному обсязі, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 34 492,50 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно положень до ч. ч. 1, 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Відповідно вимог до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 29.05.2025 уклав із Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка Артема Ігоровича договір про надання правової допомоги № 29/05/25-01, відповідно до умов якого гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги. 30.05.2025 між позивачем та АБ «Тараненко та Партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка А.І. укладено додаткову угоду № 25770845652 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025. Відповідно до акту прийому-передачі від 05.06.2025 позивачу надано наступний перелік правових та юридичних послуг: 1) складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 888652886 від 01.03.2024 (витрачено 2 години) - 5\~000,00 грн; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 888652886 від 01.03.2024 (витрачено 2 години) - 1\~000,00 грн; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 888652886 від 01.03.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] , (витрачено 1 годину) - 500,00 грн; 4) підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №888652886 від 01.03.2024 на рахунок боржника, яким є [PERSON] , (витрачено 1 годину) - 500 грн. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved