Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

08 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 23 жовтня 2018 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 05 червня 2020 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі по 1 200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вказуючи, що розміру\~стягуваних аліментів їй не вистачає для належного забезпечення потреб дітей, відповідач офіційно працевлаштований і проходить службу в Збройних Силах України, отримує регулярний дохід, його матеріальне становище значно покращилося, позивач просила ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Турійського районного суду від 05 червня 2020 року, та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою судді Ковальчук О. В. від 18 листопада 2024 року відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження (а с. 24). Представник відповідача 11 квітня 2025 року подав відзив на позов, у якому зазначив, що відповідач є військовослужбовцем та має постійний дохід, але половину щомісячного грошового забезпечення він витрачає на своє матеріальне забезпечення, своєї бригади, ремонт техніки, пальне та інші потреби пов`язані з військовою службою. Також вказував, що відповідач має на своєму утриманні ще одну дитину [PERSON] , у зв`язку з чим просив відмовити в позові (а. с. 88-89). Ухвалою судді від 08 липня 2025 року справа прийнята до провадження суддею Тітіваловим Р. К. (а. с. 122). У судове засідання позивачка не з`явилася, 27 жовтня 2025 року подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі (а. с. 152). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. 30\~жовтня 2025\~року представник\~відповідача подав\~до суду\~заяву,\~в якій\~просив справу\~розглядати без\~його участі\~та за\~відсутності відповідача (а. с. 153). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Обов`язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що\~\~сторони перебували у шлюбі, який рішенням Турійського районного суду Волинської області від 23 жовтня 2018 року розірваний (а. с. 9-11). Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач (а. с. 7, 8). Діти проживають разом із позивачкою. Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 05 червня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1 200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 12-13). Звертаючись до суду із цим позовом, позивачка, як на підставу своїх вимог, посилалася на положення статті 192 СК України. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, у зв`язку з чим зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них або існування інших об`єктивних причин може бути підставою для вимоги про зміну розміру аліментів або способу їх стягнення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе та справедливим переглянути розмір стягуваних із відповідача аліментів. Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 678/13/17, Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і на батька, як позивачка, так і відповідач є працездатними особами, відповідач з 26 лютого 2022 року є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , отримує заробітну плату, непрацездатних осіб на утриманні не має. Аналіз обставин справи та доказів в їх сукупності дає об`єктивні підстави для висновку, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у 2020 році у твердій грошовій сумі матеріальний стан відповідача значно покращився, оскільки він офіційно працевлаштувався, проходить військову службу в Збройних Силах України та отримує регулярний і стабільний дохід. З огляду на вказане, доводи позивачки про наявність передбачених статтею 192 СК України підстав для зміни способу стягнення аліментів з відповідача є обґрунтованими. Будь-яких належних і допустимих доказів на спростування зазначених доводів та підтвердження наявності передбачених статтею 182 СК України обставин, що підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів, відповідач суду не надав. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що відповідач має на утриманні ще одну дитину [PERSON] , [INFO] (а. с. 91), суд до уваги не бере, оскільки остання досягнула повноліття і в розумінні закону не перебуває на утриманні відповідача. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом із яким проживає дитина, суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає справедливим змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на підставі рішення суду від 05 червня 2020 року та стягувати з [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на сина [PERSON] та дочку [PERSON] відповідатиме інтересам дітей та забезпечить збалансованість розподілу та рівної участі батьків в утриманні дітей. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, то відповідно до вимог частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного, статей 180-182, 192\~СК України та

Outcome: approved