Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

В обґрунтування поданого позову, з урахуванням внесених до нього уточнень в порядку усунення недоліків на підставі заяв від 16 липня 2025 року та від 09 вересня 2025 року, представник [PERSON] вказав, що [PERSON] та [PERSON] познайомились у 2007 році, а з лютого 2008 року почали проживати разом в будинку за адресою: [ADDRESS] , де проживав [PERSON] . В цьому ж будинку була зареєстрована з 2005 року і проживала мати [PERSON] [PERSON] . [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , але реєстрація народження дитини була здійснена зі слів матері. Тому [PERSON] не зазначений у свідоцтві про народження дитини в якості батька. Але [PERSON] знав, що [PERSON] його рідна донька та виховував її як батько. Починаючи з 2008 року [PERSON] і [PERSON] мали взаємні права і обов`язки, разом виховували дитину, мали спільний бюджет та спільно утримувати будинок, в якому проживали, та навіть [PERSON] самостійно сплачувала витрати на утримання будинку, в якому проживала з [PERSON] . Але [PERSON] не може підтвердити факт свого батьківства та факт спільного проживання, оскільки він, будучи військовослужбовцем, зник безвісті 16 грудня 2024 року під час виконання бойового завдання. Тому [PERSON] вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] батьком їх спільної дитини та внесення відповідних змін до актового запису про народження. Також представник [PERSON] вказав, що встановлення факту проживання позивача [PERSON] з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року є необхідним для доведення батьківства відповідача по відношенню до їх спільної дитини. Ухвалою від 18 липня 2025 року було відрито провадження в справі та її розгляд в порядку загального позовного провадження. Відповідачу був встановлений строк у п`ятнадцять днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов, третім особам також був встановлений строк у п`ять днів з дня одержання копії ухвали на подання письмових пояснень щодо позову. Копію ухвали про відкриття провадження в справі було направлено відповідачу [PERSON] засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою від 05 серпня 2025 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручена вказана вище ухвала. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий. Третьою особою [PERSON] подані письмові пояснення, в яких вона вказала, що позовні вимоги, заявлені [PERSON] , підтримує в повному обсязі та підтвердила, що позивач [PERSON] народила доньку [PERSON] саме від її сина [PERSON] , і що [PERSON] та її син [PERSON] з лютого 2008 року проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Третьою особою Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмові пояснення щодо позову не подані. Ухвалою від 15 вересня 2025 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] висловила підтримку заявлених позовних вимог та просила їх задовольнити, пояснила, що в позовній заяві вказані усі необхідні обставини для розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні виступив з промовою на підтримку заявлених позовних вимог та пояснив, що сторони в справі [PERSON] і [PERSON] познайомилися у 2007 році та почали зустрічатися, а з лютого 2008 року вони почали спільно проживати в будинку за адресою: [ADDRESS] , де постійно проживав [PERSON] , вони мали спільний побут та вели власне господарство. У сторін в серпні 2009 року народилась спільна дитина донька [PERSON] , але під час реєстрації народження дитини у свідоцтві її батьком був вказаний чоловік на прізвище [PERSON] , хоча батьком дитини був саме [PERSON] . Тому у свідоцтві про народження дитини ім`я та по батькові чоловіка, вказаного в якості батька, співпадають з ім`ям та по батькові [PERSON] . Також представник позивача наголосив на тому, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, починаючи з лютого 2008 року і до грудня 2024 року, коли [PERSON] зник безвісті під час виконання обов`язків військовослужбовця. І встановлення факту спільного проживання [PERSON] і [PERSON] необхідне позивачу для доведення обґрунтованості вимоги про визнання батьківства відповідача по відношенню до її доньки. В судове засідання відповідач [PERSON] був викликаний у належний спосіб та завчасно. Але відповідач в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду не повідомлені, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди позивача та її представника, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, пояснила, що викладені в позові обставини відповідають дійсності. Третя особа - Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив. В судовому засіданні, вислухавши промови учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Дитина [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 11 серпня 2009 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. У свідоцтві батьками дитини вказані [PERSON] і [PERSON] , яка є позивачем в даній справі. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00052394595 від 15 липня 2025 року, державна реєстрації народження дитини [PERSON] була проведена 11 серпня 2009 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області на підставі заяви матері [PERSON] відповідно до ст. 135 СК України, про що був складений актовий запис № 162. Згідно зі ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. В той же час, як це передбачено статтею 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. До позову [PERSON] додано сповіщення [INFO] № 174/42705 від 18 грудня 2024 року, в якому повідомляється на адресу [PERSON] про те, що її син [PERSON] , який є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, зник безвісті 16 грудня 2024 року в районі населеного пункту Глибоке Харківського району Харківської області. У зв`язку з цим, з огляду на положення ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», якою визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи, і відповідно [PERSON] не втрачає своїх майнових і немайнових прав до моменту визнання його у порядку, визначеному ЦПК України, безвісно відсутнім або до моменту оголошення його померлим. З цього випливає, що за відсутності заяви [PERSON] про визнання себе батьком дитини, його батьківство може бути визнано рішенням суду виключно на підставі позову про визнання батьківства. Отже [PERSON] , як матір дитини [PERSON] , має право на звернення до суду з вимогою про визнання батьківства відповідача [PERSON] , якого вона вважає батьком своєї дитини саме відповідача. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з представленої позивачем копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 10 січня 1974 року в Палаці реєстрації новонароджених виконкому Харківської міської ради депутатів трудящих, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його матір`ю є [PERSON] . 07 жовтня 1976 року відділом ЗАГС Московського району м. Харкова [PERSON] було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. В подальшому, 22 січня 1978 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з чоловіком на ім`я [PERSON] , після чого їй було присвоєне шлюбне прізвище [PERSON] . Отже третя особа в справі [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . За даними Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] з 08 вересня 2010 року має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відміткою в паспорті громадянина України [NUMBER] , виданого 19 березня 2002 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я [PERSON] , остання має зареєстроване місце проживання з 27 січня 2005 року за [ADDRESS] . Згідно з актом, виданим ОСН № 30 м. Люботин від 17 березня 2025 року, позивач [PERSON] та її донька [PERSON] разом фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засідання в якості свідка третя особа [PERSON] пояснила, що володіє житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , де вона проживала зі своїм сином [PERSON] . Також свідок [PERSON] підтвердила, що її син [PERSON] почав зустрічатися з [PERSON] , і що вони з 2007 року почали разом проживати в її будинку як сім`я, але бех реєстрації шлюбу. На той час вона, [PERSON] , вже перебувала на пенсії, а [PERSON] і [PERSON] працювали і забезпечувати потреби сім`ї. Згодом у них народилась спільна дитина донька [PERSON] , яку усі разом забирали з пологового будинку в м. Валки, і онука від народження проживає в її будинку зі своїми батьками. Але коли потрібно було зареєструвати народження дитини, її син [PERSON] не зміг подати заяву спільно з [PERSON] про визнання себе батьком, бо виявилось, що він загубив паспорт. Тому [PERSON] зареєструвала свою доньку самостійно, та її прізвище вказали в якості прізвища батька дитини. Крім того, за ініціативою представника позивача в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Так, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її рідною матір`ю, а [PERSON] - її рідний брат. Свідок підтвердила, що вона з матір`ю і братом проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] , і що її брат [PERSON] привів в будинок жінку на ім`я [PERSON] , і він почав проживати з нею однією сім`єю. Невдовзі у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] . Але записати [PERSON] в свідоцтві про народження дитини батьком не змогли, бо у нього виникла проблема з паспортом. Також свідок [PERSON] підтвердила, що усі роки, які минули від моменту появи [PERSON] в будинку матері, її брат [PERSON] і [PERSON] проживали як чоловік і жінка. Свідок [PERSON] пояснив суду, що був знайомий з [PERSON] з 2004 року і часто приїжджав до нього в гості. Також свідок підтвердив, що був обізнаний про те, що [PERSON] приблизно у 2007 році почав зустрічатися з жінкою на ім`я [PERSON] та невдовзі розпочав проживати з нею однією сім`єю у своєму будинку, і що потім у [PERSON] народилась донька [PERSON] . Він, [PERSON] , часто зустрічався з [PERSON] , і вони дружили і відпочивали сім`ями, навіть кілька разів вирушали своїми сім`ями на тривалий відпочинок з палатками на береги річок [PERSON] і Мурафа. Свідок [PERSON] пояснила, що познайомилася з [PERSON] і [PERSON] у 2022 році, коли вони запросили до себе працювати швачкою для пошиття одягу для військових. Вона згодилась і від тоді працювала в будинку у [PERSON] і [PERSON] . За час роботи вона, [PERSON] , переконалася що [PERSON] і [PERSON] живуть однією сім`єю, як чоловік та жінка, вони мали спільний побут, разом готували їжу та піклуватися про свою доньку [PERSON] . Також [PERSON] підтвердила, що в її присутності неповнолітня [PERSON] називала [PERSON] батьком, а він її донькою. За час роботи вона потоваришувала з [PERSON] і [PERSON] , а тому часто приходила до них в гості. Позивачем [PERSON] до позовної заяви були додані фотознімки, на яких зображено як [PERSON] , так і третю особу [PERSON] в різні періоди часу та в різній обстановці, спільно з дітьми або чоловіком середніх років. Свідкам [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] були надані для огляду фотознімки, представлені позивачем [PERSON] , на яких вони впізнали [PERSON] та його доньку [PERSON] та його матір [PERSON] . Окрема свідок [PERSON] вказав на фотознімок, на якому зображені в літній період на фоні лісу [PERSON] та його донька [PERSON] , і пояснив, що цей фотознімок був зроблений саме під час спільного і тривалого відпочинку в палатках, куди вони виїжджали двома сім`ями. Крім того, за ініціативою суду в судовому засіданні була допитана в якості свідка неповнолітня [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що від самого свого народження проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , та підтвердила, що її бабусею є [PERSON] , а її батьком є саме [PERSON] , і що зі своїм батьком і матір`ю вона часто їздила на відпочинок з палатками на річки [PERSON] і Мурафа, а також те, що її батько багато років займався вдома швейною справою і вона йому в цьому допомагала. Судом також були надані для неповнолітній [PERSON] фотознімки, представлені позивачем [PERSON] , і свідок вказала на цих знімках на чоловіка, який є її батьком і якого звати [PERSON] . Оцінюючи досліджені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем були подані належні, допустимі та достатні докази, які в сукупності підтверджують наявність кровного споріднення між дитиною [PERSON] та [PERSON] як її батьком, про якого запис у свідоцтві про народження був зроблений зі слів матері. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного, суд задовольняє позов в частині визнання батьківства [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] . Що ж вимоги позивача [PERSON] про встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року, суд зазначає наступне. Так, вирішуючи питання про прийняття позову до розгляду, суд ухвалою від 23 червня 2025 року залишав позовну заяву без руху, вказавши позивачу на те, що вона, прагнучи встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] як жінка та чоловік, не вказує мету, за для якої вона просить такий факт встановити. Від так зі змісту позову було не зрозумілим, чого саме прагне позивач, оскільки нею не визначені конкретні способи захисту особистих чи майнових прав та інтересів, виникнення чи зміна яких залежить він встановлення факту, що має юридичне значення. Позивачу було вказано, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу нерозривно пов`язана з необхідністю вирішення цивільного спору, пов`язаного із захистом заявником свої прав, інтересів та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, поділу спільного сумісного майна подружжя, права на утримання дитини у виді аліментів тощо. Від так позивачу було запропоновано вказати мету, для якої вона просить встановити факт спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Представником позивача [PERSON] була подана позовна заява в уточненій редакції, в якій він вказав, що встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2008 року по грудень 2024 року необхідно позивачу виключно для визнання батьківства [PERSON] . Вирішуючи заявлену вимогу, суд вважає за необхідне застосувати правові висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 січня 2024 року під час розгляду справи № 523/14489/15-ц, який зводиться до наступного. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи. Отже, з огляду на викладене, вирішення вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є передумовою для задоволення чи відмови в задоволенні вимоги позивача про визнання батьківства відповідача. Представник позивача стверджував в позові, що проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період з лютого 2008 року по грудень 2024 року підтверджується, серед іншого, й численним квитанціями про сплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Але такі докази суд відхиляє з тих підстав, що, по-перше, представлені платіжні інструкції про оплату комунальних послуг лише частково охоплюють період 2023-2024 років, а по-друге, оплата комунальних послуг за період 2023-2024 років жодним чином не підтверджує батьківство відповідача по відношенню до дитини, яка народилась в серпні 2009 року. Разом з тим, показання свідків, які допитані під час розгляду справи, містять інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час, щонайменше з 2008 року по грудень 2024 року, проживали однією сім`єю. Але представником позивача і позивачем не обґрунтовано належним чином те, як саме факт проживання сторін однією сім`єю після народження дитини, тобто після серпня 2009 року і до грудня 2024 року, пов`язаний з вимогою про визнання батьківства відповідача [PERSON] . Таким чином, суд виснує, що вимога позивача про встановлення юридичного факту не є вимогою, яка забезпечує ефективний захист права на визнання батьківства відповідача про відношенню до неповнолітньої дитини. В контексті даної справи підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю є лише одним із способів підтвердження відомостей про походження дитини від певної особи. На підставі викладеного суд задовольняє позов частково та визнає відповідача [PERSON] батьком дитини [PERSON] .

Outcome: partial