Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

В липні 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду із позовом до\~відповідачки про стягнення заборгованості в розмірі\~39220,80 грн., в обґрунтування якого вказано, що 06.02.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0281/980/1107166/19 за умовами якого останній було надано кредит у вигляді встановленої кредитної лінії зі сплатою 36,00% річних за користування кредитними коштами та 0,01 % річних протягом пільгового періоду. Порядок повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами було визначено відповідно до підписаної останньою анкети-заяви та Паспорта споживчого кредиту. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, своєчасно не погашала кредит та нараховані за його користування відсотки у зв`язку із чим станом на 24.03.2023 року її заборгованість склала 39220,80 гривень, яка складається із: 32235,62 гривень\~заборгованість за тілом кредиту та 6985,18 гривень\~заборгованість за відсотками. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору Позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), зокрема за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0281/980/1107166/19 від 06.02.2019 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . 24.04.2025 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань. Однак, відповідачка письмову вимогу банку не задовольнила, заборгованість не погашена. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №0281/980/1107166/19 від 06.02.2019 року в сумі 39220,80 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 31.07.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про застосування строку позовної давності. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.02.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0281/980/1107166/19, відповідно до умов якої визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Заявою-Анкетою, Тарифами Банку та Інформаційним листком. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить 36 % річних, а впродовж Пільгового періоду 0,01 % річних, строк кредитування 36 місяців з правом пролонгації. Таким чином, 06.02.2019 року Відповідачка звернулася до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши Заяву-анкету про надання банківських послуг та безумовно прийняла пропозицію Банку та погодилася із тим, що Договір разом із Правилами, Тарифами, Публічним договором є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати. Шляхом підписання анкети Клієнт підтверджує, що: 1) Банк надав Клієнту в письмовій формі та в повному обсязі інформацію передбачену Законодавством, що захищає права споживачів; 2) з Договором, правилами, Інформаційним листком, Тарифами Банку, що розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлений і згодний, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 3) отримав свій примірник Заяви-анкети, Інформаційний листок (у разі оформлення кредиту) та іншу документацію , на розсуд Банку, яка необхідна Клієнту для користування банківськими послугами. Шляхом підписання Кредитного договору Позичальник приєднався до Договору про порядок підписання правочинів, який розміщений на офіційному сайті банку https://www.otpbank.com.ua, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується наступними доказами: анкетою-заявою позичальника про надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою по рахунку. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, а тому станом на 24.03.2023 заборгованість [PERSON] за договором №0281/980/1107166/19 від 06.02.2019 року становить 39220,80 гривень, яка складається із: 32235,62 гривень\~заборгованість за тілом кредиту та 6985,18 гривень\~заборгованість за відсотками. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору Позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між Банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток №1 до Договору), зокрема за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0281/980/1107166/19 від 06.02.2019 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . 24.04.2025 року позивач надіслав відповідачці досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань. Однак, остання письмову вимогу банку не задовольнила та заборгованість не погашена. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 0281/980/1107166/19 від 06.02.2019 року становить 39220,80 гривень, яка складається із: 32235,62 гривень\~заборгованість за тілом кредиту та 6985,18 гривень\~заборгованість за відсотками. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного договору та відповідачкою не спростований. Щодо поданої відповідачкою заяви про застосування строків позовної давності, суд зауважує, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Тобто, строк позовної давності в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України було продовжено на строк дії карантину. В подальшому, відповідно до приписів п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності продовжуються на строк дії зазначеного стану. Тому, заява відповідачки про застосування позовної давності не береться судом до уваги у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України від 10.02.2010). Враховуючи наведене, оскільки позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 39220,80 грн. Щодо стягення судових витрат суд зазначає наступне. Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, Додаток №1 до Договору від 01.05.2023 року та Акт про надання правової допомоги №1808-25/Б від 18.08.2025 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у розмірпі 8500 грн. є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України\~щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідачки. Також, відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2422,40 грн., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved