Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

20.03.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява. Позивач [PERSON] зазначає, що вона є власником 22/100 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте їй стало відомо про накладення постановою ДВС Святошинського району м. Києва від 26.01.2006 року №593/7 арешту на цю квартиру, у зв`язку із чим вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном. На даний час виконачого провадження по якому було накладено вищевказаний арешт не існує, оскільки відповідно до листа Святошинського ВДВС у м. Києві від 12.06.2023 року №52300 це виконавце провадження знищено. У зв`язку з чим просить суд зняти арешт з 22/1 частин (кімнати 8,9) кв. [ADDRESS] накладений постановою Державної виконавчої служби Святошинського району міста Києва від 26.01.2006 року №593/7. Ухвалою суду від 02.06.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2025 року залучено у справі у якості третьої особи [PERSON] 02.10.2025 року від третьої особи [PERSON] надійшла заява про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вабчається зі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2006 року виданого Святошинською районною у місті Києві радою, 22/100 частини квартири за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах. Листом Святошинський ВДВС у м. Києві від 12.06.2023 року №52300 повідомив, що надати інформацію з приводу арешту накладеного постановою №593/7 від 26.01.2006 року відділом не можливо, оскільки документи, які можуть містити такі відомості - знищено. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Позивачка не є стороною виконавчого провадження тому вона має можливість звернутися до суду з позовною заявою про зняття арешту зі майна, яким володіє на законних підставах. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 725/3352/23 від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна: позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. З відповіді Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києва від 12.06.2023 року №52300 встановлено,що інформація з приводу арешту накладеного постановою №593/7 від 26.01.2006 року відстуня, оскільки закінчився строк зберігання. Проте вказана відповідь не містить відомостей про те, в межах якого провадження та на виконання якого рішення (в інтересах кого) накладався арешт на вищевказане майно, так як і не надано рішення (ухвали) суду в межах справи якої було накладено арешт. Відтак суд позбавлений можливості встановити наявність підстав для скасування арешту майна.

Outcome: dismissed