Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє його представник адвокат Гольдінова О.В., звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.03.2013 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів, починаючи з 15.03.2013 року до досягнення ним повноліття. Також у листопаді 2024 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на даний момент з [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1\\4 частини всіх його доходів на кожну дитину, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим позивач просить суд зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а також зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 серпня 2025 року було залишено позовну заяву без руху. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В провадження суду надійшов відзив представника відповідачки [PERSON] адвоката Варавіна С.Д. у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що батько жодного разу не цікавився життям сина, не спілкувався з ним, тому рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року він був позбавлений батьківських прав щодо дитини. Окрім того, на даний час [PERSON] має захворювання, лікування якого потребує значних грошових коштів. Відповідачка на даний час не працює, оскільки доглядає новонароджену дитину. Батько [PERSON] помер, а мати - є людиною похилого віку, а тому не може надавати їй матеріальну підтримку. У зв`язку з чим представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому остання заперечувала щодо доводів представника відповідачки з огляду на наступне. Батько та мати мають однакові обов`язки щодо утримання дитини, однак фактично даний обов`язок лежить лише на позивачеві, оскільки на даний відповідачка не працевлаштована. Окрім того, стороною відповідача вказується про хворобу сина [PERSON] , однак не надано жодних доказів, які б підтверджували вартість такого лікування. Також представник позивача зазначає про те, що зменшення аліментів до 1/6 частини буде цілком відповідати потребам дитини і не буде ставити позивача у скрутне становище. Представник позивача [PERSON] адвокат Гольдінова О.В.в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Варавін С.Д. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну на заяву. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідачки, поштові відправлення повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої адреси [PERSON] суду не повідомила, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Відповідачка клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується, що копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 лютого 2012 року (а.с.8). Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 березня 2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2013 року до досягнення ним повноліття (а.с.9-10). Відповідно до довідки Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25950 від 18.07.2025, на виконанні ВДВС перебуває виконавчий лист, виданий Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення аліментів з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2013 року до досягнення ним повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.11). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 серпня 2014 року (а.с.12). Відповідно до копії судового наказу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року (а.с.13), з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 листопада 2024 року до повноліття дитини. З довідки військової частини Міністерства оборони України № 2020/8/444 від 15 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині з 07.06.2024 року по теперішній час (а.с.14). Відповідно до довідки про доходи військової частини Міністерства оборони України №2020/5464 від 04 серпня 2025 року (а.с.15), [PERSON] за період з березня 2025 року по червень 2025 року нарахована заробітна плата у розмірі 402735,15 грн., утримано суму аліментів по ВП №46827484 у загальному розмірі 100458,72 грн., утримано суму аліментів по ВП №76478943 у загальному розмірі 100458,70 грн. Окрім того, стороною відповідачки [PERSON] на підтвердження хвороби [PERSON] надано довідку № 3409 про тимчасову непрацездатність студента навчального закладу І-ІY рівнів акредитації, про хворобу, карантин і інші причини відсутності дитини, яка відвідує загальноосвітній навчальний заклад, дошкільний навчальний заклад від 29.09.2025 року (а.с.44), довідки цілодобового травматичного пункту педіатричного центру «Дитяча лікарня» КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька» від 20.06.2025 року та від 30.08.2025 року (а.с.44 з/б-45), висновок МРТ правого колінного суглоба від 30.06.2025 року, консультаційний висновок ортопеда-травматолога дитячого (а.с.46). Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року (а.с.47-48), [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Представником відповідача до відзиву також долучено копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 1983 року [PERSON] , з якої вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.48 з/б), копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 квітня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (а.с.49 з/б), копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 вересня 2022 року (а.с.49), копію пенсійного посвідчення [PERSON] серії ААЗ від 16.10.2013 року (а.с.46 з/б). Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною першою статті 189\~СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Частиною першої статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року \~ №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки після постановлення рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 березня 2013 року про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , народився син [PERSON] , [INFO] та утримання якого також було стягнуто аліменти в розмірі 1\\4 частки з усіх видів його заробітку. Тобто фактично він сплачує аліменти в розмірі 1\\2 частини всіх видів його доходів відносно двох дітей. Статтею 183\~СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до частини другої статті 182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Частиною третьою статті 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд, установивши, що змінився сімейний стан [PERSON] , а саме народження від іншого шлюбу сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого останній сплачує аліменти відповідно до судового рішення, дійшов висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із позивача аліментів з 1/4 на 1/6 частин на утримання кожної дитини, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08 січня 2025 року по справі № 567/1462/23. Також, суд бере до уваги, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшенні судом розміру аліментів, що присуджені до стягнення, їх розмір складатиме значно більший розмір, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки при стягненні на утримання кожної дитини аліментів в розмірі частки від доходів позивача, середній розмір аліментних платежів на місяці становить більш ніж 25 000 грн. на кожну дитину (відповідно до даних довідки про доходи позивача від 04 серпня 2025 року). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із сімейного стану платника аліментів, а саме, наявності у позивача на утриманні двох неповнолітніх дітей, принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів, стягнутих з [PERSON] на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 березня 2013 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та на підставі судового наказу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 04 листопада 2024 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Водночас суд відхиляє доводи сторони відповідачки [PERSON] , оскільки представником відповідачки не було доведено необхідність стягнення аліментів у розмірі частки від усіх доходів позивача належними та допустимими доказами. Суд вважає за необхідне зазначити, що зважаючи на рівність обов`язку матеріальних витрат обох батьків, стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача буде достатніми для належного утримання неповнолітньої дитини та забезпечить баланс інтересів як одержувача, платника аліментів, так і самої дитини. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved