Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

15.05.2025 ТОВ «Споживчий центр» (далі - Товариство) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 9\~545,73 грн. мотивуючи свої вимоги тим, що 08.05.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано з Товариством кредитний договір. За умовами договору відповідачем отримано на свій банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 08.05.2024-100000316 від 08.05.2024 надано у користування на 98 днів. За користування коштами позичальник сплачує кредитодавцю фіксовані проценти, ставка кредитування-1,5% за один день. Відповідним договором також передбачений обов`язок позичальника сплатити одноразову комісію за видачу кредиту в розмірі 400,00 грн. або 10% від суми кредиту. Відповідач у справі отримав грошові кошти на певний строк зі сплатою процентів, але належним чином не виконував своїх зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України та умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість в наведеній вище сумі, яка включає крім боргу за основною сумою в розмірі 2 500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами в сумі 5\~040,00 грн., 5,73 грн. борг за одноразовою комісією та 2\~000,00 грн. боргу за пенею. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням суду від 15.07.2025 позовні вимоги Товариства задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 24.09.2025 частково задоволено заяву представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду в цій справі, відповідне рішення скасоване з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Сторони та їх представники не виявили бажання про участь в судовому засіданні, хоча повідомлялися про дату, час і місце проведення розгляду. Представник позивача Лисенко О.С. просила здійснювати розгляд справи без участі Товариства. В заяві від 13.08.2025 про перегляд заочного рішення суду представник відповідача зазначає, що відповідно до чинного з 24.12.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ХІ (далі Закон № 3498) частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» зазначала редакційних змін, суть яких полягає у максимальному обмеженні законодавцем денної процентної ставки за споживчими кредитами в розмірі 1% від суми кредиту. При цьому, Закон №3498 встановлював перехідний період, у межах якого тимчасово в межах 240 календарних днів відповідний розмір денної процентної ставки між становити 2,5 та 1,5 відсотка від суми кредиту. Нараховані кредитодавцем проценти в цій справі підлягають перерахунку, а належний до стягнення з відповідача борг повинен складати 5\~685,73 грн., замість нарахованого. Звертає увагу суду, що відповідачем на виконання умов кредитного договору частково погашена заборгованість 21.05.2024 та 21.10.2024, що визнається позивачем, а нарахована Товариством пеня є протиправною з огляду на законодавчі обмеження, що існують після початку запровадження на всій території України правового режиму воєнного стану. Письмових заперечень на заяву сторони відповідача про перегляд заочного рішення суду Товариством не подано. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Встановлено, що 08.05.2024 між Товариством та [PERSON] укладено кредитний договір № 08.05.2024-100000316. Строк надання кредиту 98 календарних днів зі сплатою позичальником процентів у розмірі 1,5% за один день користування грошовими коштами. Комісія за надання кредиту 10% від суми кредиту або 400,00 грн. Неустойка 40,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Сторонами у цій справі не оспорюються обставини та істотні умови укладеного між Товариством та відповідачем кредитного договору, розмір фактично внесених позичальником грошових коштів у рахунок виконання взятих на себе зобов`язань, тому більше детально згадані вище обставини судом не досліджуються. Суть цього спору зводиться лише до правомірності нарахування Товариством відсотків за кредитним договором та пені. Суд погоджується з доводами представника відповідача, які жодним чином не спростовані Товариством, щодо неправомірного нарахування кредитором позичальнику пені за відповідними кредитним договором, оскільки відповідно до вимог п.18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України в період дії воєнного стану позичальники, які прострочили виконання грошових зобов`язань перед банками чи іншими кредитодавцями за договорами кредиту (позики) звільнені від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Водночас, нараховані Товариством суми боргу відповідачу також викликають обґрунтовані зауваження суду, що полягають в такому. Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон № 1734) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом №1734, є нікчемними, тобто недійсними в силу цього закону. Водночас,\~згідно з\~внесеним до\~Закону №\~1734\~доповненням Законом\~№ 3498\~(п.5\~розділу І)\~тимчасово,\~протягом 240\~днів з\~дня набрання\~чинності\~останнім із\~цих законів,\~максимальний розмір\~денної процентної\~ставки не\~може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 % (див.п. 17 «Перехідних та прикінцевих положень»). Зазначені вище редакційні зміни до ч.5 ст.8 Закону № 1734 та доповнення його «Перехідних та прикінцевих положень» одночасно передбачені п.5 розділу І Закону № 3498. Таким чином, Законом № 3498 одночасно запроваджено як обмеження максимальної денної процентної ставки за споживчими кредитами на рівні 1% від суми кредиту, так і перехідний період тривалістю 240 календарних днів, у межах якого дозволяється за певних умов встановлення розміру такої ставки на рівні 2,5 (1,5)%. Проте сторона відповідача зазначає, що відповідно до п.2 Розділу ІІ Закону № 3498 можливість встановлення у договорах про надання споживчого кредиту денної процентної ставки в перехідний період більше 1% стосується лише тих кредитних договорів, що укладені до набрання чинності Законом № 3498. Дійсно, в п.2 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону № 3498 вказано, що дія\~п.5 розділу I\~цього Закону\~поширюється на\~договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. На підставі цього, представник відповідача стверджує, що можливість існування «збільшеної» за своєю суттю процентної ставки упродовж 240-денного перехідного періоду стосується винятково кредитних договорів, які укладені до 24.12.2023 та строк дії яких продовжено, не звернувши увагу, що тим самим п.5 розділу І Закону № 3498 одночасно запроваджено й максимальний розмір денної процентної ставки. Тим не менше, суду важко уявити ситуацію одночасного застосування до кредитних правовідносин максимальної денної процентної ставки в розмірі 1% та «збільшеної» процентної ставки упродовж перехідного періоду навіть щодо договорів, які укладені до 24.12.2023, строк дії яких продовжено після цієї дати. На переконання суду, зазначені у п.2 розділу ІІ Закону № 3498 положення лише встановлюють додаткове поширення дії ч. 5 ст.8 та п.17 «Перехідних та прикінцевих» положень Закону № 1734 стосовно договорів про надання споживчих кредитів, які були укладені до 24.12.2023 та строк дії яких продовжено після цієї дати, з якої в основному набрали чинності абсолютна більшість інших норм Закону № 3498 (див.п.1 розділу ІІ цього Закону). В іншому, норми Закону № 3498 підлягають застосуванню з врахуванням загальноприйнятих правил (застосовується закон, який діяв на час укладення договору). Таким чином, суд висновує, що починаючи з 24.12.2023 кредитодавців прямо обмежено приписами ч.5 ст.8 Закону № 1734 у праві встановлювати вперше укладеними договорами про надання споживчих кредитів денні процентні ставки з перевищенням 1%, погоджуючись із доводами представника відповідача у цій справі загалом, проте виходячи з дещо інших мотивів. Якщо ж кредитний договір укладено до 24.12.2023, строк дії якого продовжено після цієї дати, кредитодавці вправі розраховувати та закріплювати у договорах про споживчі кредити денні процентні ставки для споживачів в розмірі 2,5% (перші 120 календарних днів) чи 1,5% (починаючи з 121 кадендарного дня), але не довше, ніж до дня закінчення 240-денного перехідного періоду (19.08.2024). Зважаючи на такі обставини, нараховані Товариством [PERSON] проценти за укладеним 08.05.2024 кредитним договором за ставкою 1,5%/день підлягають перерахунку. Проводячи перерахунки суд додатково зазначає, що черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит чітко визначається нормами ст.19 Закону № 1734 (у першу чергу при недостатності коштів під час виконання споживачем кредитних зобов`язань сплачується прострочена сума кредиту та прострочені проценти, у другу чергу - сума кредиту та проценти, третя черга - неустойка та будь-які інші платежі). До того ж, відповідно до ч.1 ст.16 Закону № 1734 споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит. Зважаючи на викладене, борг відповідача за нарахованими процентами підлягає зменшенню з 5 040,00 грн. до 3\~220,00 грн. Отож з відповідача необхідно стягнути за кредитним договором 08.05.2024-100000316 від 08.05.2024 загалом 5 725,73 грн. боргу. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, з покладенням на відповідача пропорційно (59,98%) до розміру задоволених позовних вимог понесених Товариством витрат на сплату судового збору в сумі 1\~452,98 грн.

Outcome: partial