Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів і стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рожнятівського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~20.12.2016\~у справі №\~350/1471/16-ц\~розірвано шлюб\~між нею\~і [PERSON] . Цим же\~рішенням їхню\~неповнолітню дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~залишено проживати\~з нею. Рожнятівський районний\~суд Івано-Франківської\~області рішенням\~від 23.12.2016\~у справі № 350/1067/16-ц\~стягнув з\~ [PERSON] \~на її\~користь аліменти\~у твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~800\~грн.\~щомісячно на\~утримання дитини. На виконання\~цього рішення\~судом видано\~виконавчий лист\~№ 350/1067/16-ц\~від 25.01.2017. Однак, чинна редакція ч. 2 ст. 182 СК України не передбачає визначення аліментів у розмірі меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в сумі 3196 гривень. Необхідно також взяти до уваги, що ціни на харчові продукти, дитячий одяг істотно зросли, у зв?язку з чим значно знизилась купівельна спроможність аліментів у розмірі 800 грн. на одну дитину. Щомісячний розмір аліментів в сумі 800 грн. на цей час не є достатнім для забезпечення потреб дитини, її належного фізичного розвитку. Вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти в розмірі по 5000 грн. на утримання дитини, оскільки є працездатного віку, інших утриманців у нього немає. Після ухвалення вищевказаного судового рішення, відповідач постійно перебуває за межами України, а відтак отримує там доходи. Зазначене свідчить про покращення його матеріального становища. Позивачка подала до суду заяву, в якій позовній вимоги підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі, а розгляд справи просить провести без її участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 27). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Крім того, клопотання позивачки задоволено та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України відповідачем за період часу з 01.01.2017 по 06.10.2025, із зазначенням дати виїзду та в`їзду в Україну (із зазначенням дати кожного такого перетину). 13.10.2025 на електронну адресу суду надійшла від Головного центру обробки спеціальної інформації витребовувана судом інформація (а.с. 19). Ухвалою суду від 22.10.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. 06.11.2025 позивачка подала до суду заяву, в якій позовній вимоги підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі, а розгляд справи просить провести без її участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від відповідача будь-яких заяв, клопотань, не поступало, як і не повідомляв він про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі являються батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження (а.с. 11-12). Рішенням Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~20.12.2016\~у справі №\~350/1471/16-ц шлюб між сторонами по справі було розірвано. Дочку [PERSON] ,\~ [INFO] , залишено проживати з матір`ю (а.с. 5). Рішенням Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~23.12.2016\~у справі № 350/1067/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісячно (а.с. 6-8). На виконання вказаного рішення суду Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області видано 25.01.2017 виконавчий лист № 350/1067/16-ц (а.с. 9). Таким чином, у зв`язку з покращенням матеріального становища відповідача, збільшенням розміру витрат на дитину, виникла необхідність у зміні розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і вст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. В силу частини 3 статті 181, частини 1 статті 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічне роз`яснення міститься у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,00 гривень на місяць. Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 3196,00 гривень. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи встановлено, що донька сторін по справі - [PERSON] ,\~ [INFO] , проживає з позивачкою. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що з часу ухвалення судом 23.12.2016 рішення про стягнення аліментів в розмірі 800,00 грн. на доньку щомісячно розмір утримання, якого потребує дитина, зріс. Суми аліментів, яка визначена рішенням суду, на даний час не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови її життя, розвитку та харчування, оскільки змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом з тим потреби дитини з віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, а обов`язок по утриманню останньої не може бути покладений виключно на матір, з якою вона проживає, що створює для позивачки додаткове навантаження по догляду та вихованню доньки, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьки для розвитку дитини, так, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Окрім цього, на виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.10.2025 Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію про перетин відповідачем державного кордону України за період часу з 01.01.2017 по 06.10.2025, із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну, відповідно до якої встановлено, що [PERSON] здійснював перетини державного кордону, а саме: 07.02.2020 виїхав за межі України, а 12.07.2020 повернувся, після чого 11.06.2021 знову виїхав, а 26.12.2021 повернувся назад та 26.05.2023 виїхав за межі України і не повертався (а.с. 19). Суд вважає, що зазначена інформація не підтверджує факт працевлаштування відповідача за кордоном, однак, вказує про покращення його матеріального стану останнього, оскільки для такого тривалого перебування за межами України необхідне достатнє матеріальне забезпечення. Даючи оцінку викладеному, суд, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача, приймає до уваги також твердження позивачки, що відповідач є працездатною особою та отримує дохід, а також те, що законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки остання росте і потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано. А тому, визначений судом розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності не відповідають інтересам та потребам доньки. Водночас, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі по 5000,00 грн. щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. З огляду на викладене, збільшуючи розмір стягуваних аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо її утримання, матеріальне стан та сімейне становище сторін по справі, зокрема, покращення матеріального становища відповідача, вік доньки, на утримання якої стягуються аліменти, стан її здоров`я та ріст потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі 800,00 грн. є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі по 4000,00 грн. щомісячно. Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280, 282, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial