Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії. 1.1. 29.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, за договором позики, в розмірі 33 012,50 грн, та судових витрат, пов`язаних з розглядом позовної заяви, сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, посилаючись на наступне. 13.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 76322475. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за даним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення умов договору, не повернувши кошти, які були йому надані у вигляді позики відповідно до договору, та не сплативши відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Пізніше, 22.05.2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Свеа Фінанс" укладено Договір факторингу № 01.02-14/24, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "Свеа Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Свеа Фінанс" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ "Свеа Фінанс" набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 33 012,50 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9500 грн, заборгованість за відсотками 23512,50 грн. Оскільки новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 76322475 від 23.11.2023 року в загальному розмірі становить 33012,50 грн. 1.2. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 19.08.2025 на адресу суду від представника позивача ТОВ "Свеа Фінанс" Паладич А.О. надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій зазначила, що у зв`язку з укладенням з адвокатом Білосорочкою С. А. додаткової угоди про надання безоплатної правової допомоги, позивач вважає за необхідне зменшити позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом позову, а саме - відшкодування витрат на правничу допомогу. Та, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 76322475 від 13.12.2023 року у розмірі 33012,50 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви, а саме 2422,40 грн судового збору. Розгляд справи просили провести без участі представника позивача. 09.10.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Сікорської І. С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ТОВ "Свеа Фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розглянути справу без участі сторони відповідача. В обгрунтування вказує, що в матеріалах справи відсутні акти приймання - передачі, реєстри прав вимог, що переходять до нового кредитора, укладені між первісним кредитором та ТОВ "СВЕА ФІНАНС". Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів. Позивач ТОВ "СВЕА ФІНАНС", звертаючись до суду з даним позовом, повинен був отримати від первинних кредиторів первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вищевказаним кредитним договором, а також розміру заборгованості за ним. Звертаючись до суду, позивач ТОВ "СВЕА ФІНАНС" у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, ТОВ "СВЕА ФІНАНС" не довів заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком, передбаченим статтями 12, 13, 81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості до позовної заяви було надано розрахунки заборгованості, які містять лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. Квитанції про сплату ТОВ "Універсальні платіжні рішення" не є доказами видачі кредитних коштів оскільки не містять реквізитів отримувача, його ПІБ та номеру картки, відповідно дана роздруківка не є доказом видачі грошових коштів по кредиту. З наданих позивачем ТОВ "СВЕА ФІНАНС" додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ "СВЕА ФІНАНС" є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість. Позивачем нараховано заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору з порушенням приписів ст. 1048 ЦК України. Згідно п. 2.2 договору строк кредитування 30 днів, процентна ставка 2,5 % (п. 2.3). 9500,00 х 2,5 % = 237,50 грн. 237,50 грн. х 30 = 7125,00 грн. Отже, відсотки за користування кредитними коштами, нараховані ТОВ "СВЕА ФІНАНС" поза межами строку кредитування не підлягають стягненню, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування. Вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, задоволенню не підлягають. Отже, навіть за умови наявності підстав для задоволення позову відсотки мають бути зменшені, оскільки вони майже в шість раз перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту. Щодо строку на подачу відзиву, то представник відповідача ознайомився з матеріалами справи в електронному суді 07.10.2025 року, відповідно відзив подається на протязі п`ятднадцяти днів з дня отримання ухвали. Відповідь на відзив не надходила. За таких обставин, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то фіксація судового засідання не здійснювалась. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин. 2.1. Судом встановлено, 13.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76322475, який підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором TCL1gbG0KN, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", та як вбачається з відзиву на позов, не заперечується стороною відповідача. Згідно з пунктом 1 Договору позики, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату від суми позики та комісію за надання позики. Відповідно до пункту 2 Договору, умови надання позики є наступними: сума позики 9500,00 грн.; строк позики 30 днів; процентна ставка (базова) за день 2,5% (фіксована); дата надання позики 13.12.2023; дата повернення позики (останній день) 11.01.2024, орієнтовна загальна вартість позики 11637,50 грн. Згідно з пунком 3 Договору, позикодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Під час укладення вказаного договору позики, відповідач [PERSON] зазначив номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] та підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток № 1 до Договору позики № 76322475 від 13.12.2023 року, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту (Стандартна форма), як і ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (на умовах повернення позики в кінці строку). 2.2. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" свої зобов`язання за договором № 76322475 від 13.12.2023 року виконало, надавши позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 9500,00 грн, на погоджених умовах, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника [NUMBER] , що підтверджується довідкою "Про підтвердження платежу" № 11879/47.1. від 31.03.2025 від надавача платіжних послуг АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК", код авторизації 811377, яку суд приймає як належний доказ. Кредитні кошти за вказаним договором надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України "Про платіжні послуги" та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 "Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів", відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. 2.3. Відповідач [PERSON] , як вбачається із розрахунку заборгованості, що здійснений ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (первісний кредитор) не виконав взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення заборгованості за договором позики № 76322475 від 13.12.2023 року. 2.4. 22.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" укладено договір факторингу № 01.02-14/24, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює договору у порядку та у строки встановленні цим договором. Відповідно до пункту 3.1.3 Договору факторингу, право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього Договору після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за договорами оренди. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували у клієнта на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу, 22.05.2024 ТОВ "Свеа Фінанс" набуло право вимоги до [PERSON] (порядковий номер 2456). 2.5. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за договором № 76322475 від 13.12.2023 року, відповідач [PERSON] станом на 11.04.2024 має заборгованість в розмірі 33012,50 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9500 грн, заборгованість за відсотками 23512,50 грн. Позивач ТОВ "Свеа Фінанс" жодних додаткових нарахувань не здійснювало. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. 3.1. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 4, статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1\~статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1\~статті 530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1\~статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 3.2. За приписами пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1\~ст.\~513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1\~статті 1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до \~статті 516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). 4.2. Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення між первісним кредитором ТОВ "1 Безпечне агентство необхіднх кредитів" та відповідачем [PERSON] договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76322475 від 13.12.2023 року, а також підтверджено наступне 22.05.2024 року укладення договору факторингу № 01.02-93/24 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Свеа Фінанс" та перехід права вимоги щодо договору позики (витяг з реєстру боржників до договору факторингу) . Передача таких документів має на меті перевірку існування у кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків (п. 41 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012). Договір факторингу відповідачем в судовому порядку не оскаржувався, є чинним, а отже право вимоги за договором перейшло до ТОВ "Свеа Фінанс" на законних підставах. Такий договір факторингу сторонами не розривався, тому підлягає до виконання і таке має правове значення для позивача в частині погашення заборгованості на користь кредитора. Із наведеного слідує, що посилання представника відповідача про недоведеність переходу права вимоги за договором позики до позивача є неаргументованими, оскільки не знайшли свого об`єктивного підтвердження за наслідками їх перевірки судом. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують факт видачі коштів позичальнику та наявність боргу позичальника перед позивачем за договором № 76322475 від 13.12.2023 року. 4.3. З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи доводи на які послалася представник відповідача, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Так, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача кредитної заборгованості за тілом кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками судом встановлено наступне. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, відповідно до Договору позики № 76322475 від 13.12.2023 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 9500,00 грн строком на 30 днів, до 11.01.2024 року. Та, ТОВ "Свеа Фінанс" відповідно до договору факторингу набуло право вимоги заборгованості. Отже, ТОВ "Свеа Фінанс" мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором до 11 січня 2024 року, що, виходячи з передбаченої договором процентної ставки, становить 7125,00 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, та стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за вказаним договором у розмірі 16 625,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9500,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 7125,00 грн, оскільки нарахування та стягнення із відповідача процентів за користування кредитом поза визначеними строками суперечить вищевказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У контексті наведеного, доводи представника відповідача у відзиві на позов, частково знайшли своє об`єктивне підтвердження. 5. Розподіл судових витрат. 5.1. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем\~ТОВ "Свеа\~Фінанс"\~судових витрат\~підтверджується платіжною\~інструкцією №\~812\~ від\~08.07.2025\~року,\~ про\~сплату судового\~збору в\~сумі 2422,40\~грн.\~Враховуючи те,\~що позовні\~вимоги задоволені\~частково,\~то з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~ТОВ "Свеа\~Фінанс"\~слід стягнути\~сплачений за\~подання позовної\~заяви судовий\~збір пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~в сумі 1219,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial