Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

06 червня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Веснянської сільської\~ради Миколаївського\~району Миколаївської\~області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є бабусею малолітнього онука [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею, місце перебування матері [PERSON] їй не було відомо з 2021 року. Батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] записаний за заявою матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 24.02.2021 №13 [PERSON] [INFO] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Цим же рішенням [PERSON] призначено опікуном малолітнього онука [PERSON] , [INFO] . Відповідачка ніколи\~не займалась\~вихованням свого\~сина,\~покинула його\~ще у\~2021\~році,\~нехтує своїми\~батьківськими обов`язками,\~не піклується\~про його\~фізичний і\~духовний розвиток,\~не дбає\~про його\~нормальний розвиток\~як малолітньої\~дитини,\~не піклується\~здоров`ям\~сина.Тільки позивачка забезпечує онука усім необхідним, харчуванням, житлом, доглядом, лікуванням, що безумовно відображається на його фізичному розвитку. Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Залучено Службу у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Веснянської сільської\~ради Миколаївського\~району Миколаївської\~областідо розгляду у справі. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 08 вересня 2025 року ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області залучено до участі у справі в третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. У судовому\~засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що її донька [PERSON] проживала у місті Херсоні, народила дитину [PERSON] . Одного дня, 18 жовтня 2020 року привезла онука і попросила пригледіти за ним. З того часу зникла, а тому позивач звернулась до правоохоронних органів з метою встановлення місця проживання відповідачки. У зв`язку з цим отримала опікунство над дитиною. На даний час їй відомо, що відповідачка одружилась, проживає у м. Суми. У телефонній розмові повідомила, що не готова виховувати [PERSON] . Враховуючи те, що донька знята з розшуку, у дитини перестав існувати статус дитини позбавленої батьківського піклування, а позивач тепер не піклувальник, і не може представляти його інтереси. Відповідачка долею дитини не цікавиться, фінансово не утримує, із сином не спілкується, а тому вважає що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Представник Служби у\~справах дітей\~Веснянської сільської\~ради Миколаївського\~району Миколаївської\~областіЧорна О.В. у судовому засіданні підтримала Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та суду пояснила, що [PERSON] єдина\~хтозабезпечує дитину, дитина проживає в належних умовах, мати не приділяє часу дитині, не створила умов для дитини, а тому комісія вважає доцільним позбавити матір батьківських прав. Разом з тим суду повідомила, що робота з відповідачкою не проводилась у зв`язку з тим, що її місце перебування не було відомим. Після з`ясування місця знаходження відповідачки профілактична робота також не проводилась, про наслідки невиконання батьківських прав не попереджалась, а тому на запитання суду погодилась, що відповідними органами не вжито усіх необхідних та достатніх заходів, щоб повернути дитину у сім`ю матері. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, при цьому 21 липня 2025 року подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі. Суд, вислухавши позицію сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого. [INFO] народився [PERSON] . [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видано повторно, серії [NUMBER] (а. с. 5 ). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00048259093 від 03.12.2024, батьком [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 10,11). З витягів реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17,18). 24 лютого 2021 року рішенням Веснянської сільської ради Миколаївського районну Миколаївської області надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування малолітньому [PERSON] , [INFO] та призначено опікуном бабусю [PERSON] , [INFO] . Влаштовано на спільне проживання [PERSON] , [INFO] в родину рідної бабусі [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6,7). [PERSON] навчається в 3 класі, програмовий матеріал засвоює швидко. Проявляє інтерес до усіх предметів. Рівень розумового\~та фізичного\~розвитку дитини\~відповідає його\~віковим особливостям.\~Швидкість сприйняття\~учбового матеріалу\~достатня.\~На уроках\~активний,\~уважний та\~зосереджений.Святослав дуже дисциплінований. Не порушує норм та правил поведінки. [PERSON] має позитивне ставлення до трудової діяльності: завжди відповідально ставиться до виконання навчально-трудових завдань. Бере активну участь у житті класу. Загальне ставлення хлопчика до школи, навчання, трудової діяльності позитивне. Святослав спокійний, урівноважений, має друзів, однокласники до нього ставляться дружелюбно, з повагою. Хлопчика виховує рідна бабуся [PERSON] . Вона відповідально ставиться до виховання та навчання онука. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, завжди відвідує батьківські збори та шкільні заходи. За період навчання [PERSON] рідні батьки хлопчика жодного разу не відвідали заклад освіти, не цікавились навчанням дитини (а. с. 8). Згідно з повідомлення Надбузько-Кир`яківського старостинського округу Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області [PERSON] ,\~ [INFO] \~зареєстрована за\~адресою:[ADDRESS] , але довгий час не проживає (а. с. 9). Відповідно до Висновку виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] ,\~ [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З Висновку слідує, що гр. [PERSON] проживає на території Веснянської територіальної громади і є опікуном свого онука - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з бабусею [PERSON] , яка створила для нього всі необхідні умови для проживання, виховання, навчання та розвитку дитини. За весь цей період матір дитини [PERSON] жодного разу не приїздила до сина, не спілкувався з ним, не виявляла бажання брати участь у вихованні, турбуватися про його фізичний та духовний розвиток, не цікавилася навчанням та станом здоров`я, фінансово не утримувала і не утримує дитину. 13.05.2025\~Службою у\~справах дітей\~було здійснено\~обстеження умовпроживання опікуна [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що будинок складається з 4-х житлових кімнат, кухні, коридору сумісного санвузла. Будинок зі зручностями, газифікований. В будинку чисто, кімнати умебльовані, в наявності необхідна побутова техніка. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. У дитини є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним. Хлопець забезпечений одягом, взуттям відповідно до сезону та віку, засобами гігієни, канцелярським приладдям, технічними засобами для навчання, іграшками та розвиваючими іграми. Дитина додатково займається з репетитором з англійської мови, відвідує заняття з єдиноборств. Згідно інформації ВП № 5 Миколаївського РУН ГУНП в Миколаївській області від 02.05.2025 № 74971-2925, встановлено що [PERSON] , [INFO] з грудня 2024 року по теперішній час разом з чоловіком проживає за адресою: [ADDRESS] . Листом Управління\~«Служба у\~справах дітей»\~Сумської міської\~ради від\~14.05.2025\~№ 794/27.1-26\~повідомлено,\~що родина\~ [PERSON] винаймає\~квартиру відповідно\~договору оренди\~житлового приміщення\~від 18.12.2024\~року.\~Квартира складається\~з однієї\~житлової кімнати,\~кухні та\~ванної кімнати.\~Кімнати потребують\~косметичного ремонту.\~Зі слів\~ [PERSON] з\~сином [PERSON] \~вона не\~спілкується майже\~3\~роки 6\~місяців,\~фінансово не\~допомагає та\~подарунків дитині\~не надсилає.\~Свої вчинки\~обґрунтовує тим,\~що довгий\~час не\~знала про\~місце знаходження\~дитини та\~складними стосунками\~зі своєю\~матір`ю [PERSON] .\~На сьогоднішній\~день [PERSON] \~уклала шлюб\~з [PERSON] ,\~який є\~військовослужбовцем.\~ [PERSON] \~має другу\~групу інвалідності\~та потребує\~оперативного втручання,\~тому на\~сьогоднішній день\~вона не\~може забрати\~та виховувати\~дитину.\~ [PERSON] \~повідомила,\~що в\~майбутньому планує\~забирати сина\~ [PERSON] ,[INFO] на постійне проживання у свою родину та заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Отже, комісією з`ясовані обставини та встановлено, що упродовж тривалого періоду біологічна мати дитини - [PERSON] не виконувала своїх батьківських обов`язків: не брала участі у вихованні дитини, не забезпечувала її матеріально, не піклувалася про стан здоров`я та розвиток, не підтримувала стабільного контакту з дитиною. Така поведінка відносно дитини є свідомим нехтуванням батьківськими обов`язками, що є ознакою винних дій з її боку. Враховуючи,\~що мати\~дитини впродовж\~тривалого часу\~самоусунулась відвиконання батьківських обов`язків та не виявляє реальної здатності до їх відновлення, навіть незважаючи на зміну обставин (укладення шлюбу, оренда житла), мати не створила умов, які гарантували б дитині безпечне, стабільне й належне середовище для проживання та виховання. Наявність інвалідності II групи не обмежує її можливості щодо повноцінного догляду за дитиною, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а. с.13-15 та на зворотах). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7\~статті 7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами 1-4\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина 1\~статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164\~СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини 1\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді цієї категорії справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). Відповідно до\~статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 133/747/23 вказав, що під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. У постанові від 06.05.2020 (справа №753/2025/19) Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків». Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року в справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в\~справі № 455/307/22\~та інших. Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від\~23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року в справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року в справі № 202/1931/22 та інші). Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини(постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23). У частинах п`ятій, шостій\~статті 19 СК України\~встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 15 листопада 2023 року в справі № 932/2483/21, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 07 лютого 2022 року в справі № 759/3554/20, від 26 липня 2021 року в справі № 638/15336/18). За положенням частини шостої\~статі 19 СК України\~суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. У матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] ( [PERSON] ) по відношенню до її малолітнього сина. Разом з\~тим,\~висновок органу\~опіки та\~піклування з\~тих підстав,\~що мати\~дитини впродовж\~тривалого часу\~самоусунулась відвиконання батьківських обов`язків та не виявляє реальної здатності до їх відновлення, незважаючи на зміну обставин (укладення шлюбу, оренда і житла), не створила умов, які гарантували б дитині безпечне, стабільне й належне середовище для проживання та виховання - не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, оскільки не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачку як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, а також переконливих доводів щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано доказів, що до відповідачки були застосовані будь-які засоби попередження та впливу. Так, немає жодних документально підтверджених відомостей, що з відповідачкою уповноважені служби або представник навчального закладу проводили роз`яснюючі бесіди про необхідність змінити свою поведінку, або їй направлялись відповідні листи, тощо. Натомість в судовому засіданні представником органу опіки та піклування визнано, що ними не вживались заходи впливу для спонукання матері до належного виконання своїх батьківських обов`язків, не з`ясовувались причини та умови, що сприяли нехтуванню батьківськими обов`язкам, а тому і є недостатніми перед тим, як вирішувати питання про позбавлення батьківських прав як крайню міру впливу. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Суд звертає увагу на те, що кожна дитина має право на особливе піклування, а позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість. Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. У цій ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне невиконання відповідачкою своїх обов`язків. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити. На підставі викладеного,\~

Outcome: dismissed