Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №754636167 від 18.01.2021 в розмірі 23402,34 грн, яка складається із суми заборгованості: за кредитом - 10915,14 грн, за процентами - 12487,20 грн, а також просить стягнути понесені судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 18.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «Юніт Капітал», та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі був укладений договір кредитної лінії №754636167 про отримання кредиту в сумі 12000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Представник позивача зауважує, що ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога»свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 23402,34 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача представник позивача посилається на ст. ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що право вимоги до нього перейшло на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, який укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»; на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем. ІІ. Процедура та позиції сторін 18.08.2025 відповідач з використанням ЄСІТІС подала до Корольовського районного суду м. Житомира заяву про визнання позову (а.с. 186), в якій просила зменшити заявлений до стягнення розмір правничої допомоги в сумі 7000,00 грн, який вважає значно завищеним та непропорційним до обсягу фактично виконаної адвокатом роботи, складності та характеру справи, просила під час вирішення питання про стягнення з неї витрат на правову допомогу зменшити їх до 600,00 грн. Крім того, вказала, що змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням. Прізвище відповідачки з " [PERSON] " змінено на " [PERSON] " у зв`язку з одруженням 20.08.2022 на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 189). На підставі ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 25.08.2025 справу направлено за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира. Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 26.09.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету відповідача, який зареєстрований в ЄСІТІС за адресою opera46853467@gmail.com, що підтверджується змістом довідки про доставку електронного листа, складеного відповідальним представником суду (а.с. 200). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Інші заяви по суті справи до суду не надходили. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 18.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №754636167, який підписаний електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 57-60). Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредиту вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 12000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» TOB "Манівео швидка фінансова допомога". Пунктами 1.2, 1.3 кредит надається строком на 112 днів, строк дії договору обчислюється з моменту його підписання сторонами до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. В пункті 1.4 договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" сума кредиту за договором №754636167 від 18.01.2021- 12000,00 грн, строк кредитування 112 днів, процентна ставка 0,65 % в день; заявка на кредит подана [PERSON] , договір та одноразовий ідентифікатор відправлені позичальнику та введені ним 18.01.2021; перерахування грошових коштів позичальнику - 18.01.2021 (а.с. 21). На виконання умов договору 18.01.2021 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 12000,000 грн шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника (а.с. 16). З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами в розмірі, який передбачений умовами договору. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за договором в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого та додаткових угод №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 21841,44 грн, що підтверджується змістом самого договору, додаткових угод та Витягу з Реєстру боржників до цього Договору від 11.01.2022 (а.с. 120-147). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого та доадктвоих угод №2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 23402,34 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з Реєстру боржників до цього Договору (а.с. 104-119). 04.06.2025 міжТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 23402,34 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з Реєстру боржників до цього Договору (а.с. 89-101). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №754636167 від 18.01.2021. Зі змісту виписки з особового рахунку за кредитним договором №754636167, наданої позивачем, та розрахунку заборгованості за кредитним договором №754636167 від 18.01.2021 вбачається, що станом на 25.06.2025 заборгованість становить 23402,34 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10915,14 грн; заборгованість за відсотками - 12487,20 грн, які нараховані в межах строку кредитування (а.с. 71-75), які суд вважає правильними та такими, що відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору. За правилами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач визнала заявлені позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права і свободи інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в межах заявлених позивачем вимог в загальному розмірі 23402,34 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн з вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до квитанції до платіжної інструкції в національній валюті № 18299 від 11.07.2025 (а.с. 181). Беручи до уваги те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 1211,20 грн. На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі по 1211,20 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн підтверджено змістом договору № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги від 05.06.2025, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додатковою угодою №25770510837 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025, протоколом погодження вартості послуг за договором № 05/06/25-01 від 05.06.2025, актом прийому-передачі наданих послуг (а.с. 64-70). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. В постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved