Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій поросить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] є її батьком та зобов`язати органи ДРАЦС внести відповідні відомості про батька в актовий запис про її народження. В обґрунтування заяви, вказала, що вона народилась [INFO] та в свідоцтві про її народження відсутні відомості про батька. Однак фактично її батьком є [PERSON] , який загинув [INFO] . Для підтвердження спорідненості між ними було проведено молекулярно-генетичне дослідження (ДНК-тест) з матір"ю померлого [PERSON] за висновками дослідження, імовірність того, що вона є біологічною онукою становить 99,95578561%. Також [PERSON] визнає її своєї рідною онукою. Встановлення факту їй необхідно для оформлення права на звільнення від мобілізації відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як єдиній дитині загиблого захисника. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свої вимоги підтримала повністю, заначила, що її матір [PERSON] ніколи від неї не приховувала той факт, що її біологічним батьком є [PERSON] . Спілкуватись зі своїм біологічним батьком вона почала, коли їй виповнилось 16 років, [PERSON] ставився до неї як до своєї дитини, сам захотів відновити з нею зв`язок, дарував подарунки, допомагав матеріально, зокрема оплачував оренду житла, тощо. За освітою вона є медичним працівником та відповідно до вимог діючого законодавства перебуває на обліку у [INFO] , встановлення факту батьківства їй необхідно, щоб у подальшому мати можливість бути звільненою від мобілізації, як єдина донька загиблого захисника. Представник заінтересованої особи - [INFO] в судове засідання надав заяву, в якій зазначив, що [PERSON] перебуває на військовому обліку у [INFO] , як військовозобов`язана, але з приводу надання відстрочки від призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період або отримання одноразової грошової допомоги, як член сім`ї загиблого захисника не зверталась. Представник заінтересованої особи - Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та при ухваленні рішення вирішити питання щодо зобов`язання Синельниківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису № 23 від 12.11.1997 року про народження заявниці. Суд, заслухавши заявницю, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги заявниці обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка селища Первомайське Синельниківського району Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] її батьками записані: матір [PERSON] , батько [PERSON] , актовий запис про народження № 26 від 12.11.1997 року. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00054167602 вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] в актовому записі № 23 від 12.11.1997 року, вказані « [PERSON] », підстави запису відомостей про батька: згідно ч. 4 ст. 135 СК Україні, зі слів матері, відомості про матір вказано « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Туголуково РФ, помер [INFO] у віці 46 років, про що 16.04.2024 року складений актовий запис №59, копія свідоцтва долучена до матеріалів справи. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю заявниці. Приблизно у 1996 році не тривалий час вона зустрічалась з [PERSON] , потім завагітніла від нього, але стосунки між ними не склались, [PERSON] не хотів мати дітей. Після чого вони припинили будь-яке спілкування. Від свої доньки [PERSON] вона ніколи не приховувала хто є її батьком. Коли [PERSON] виповнилось 16 років, донька почала спілкуватись зі своїм батьком [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що є матір`ю загиблого [PERSON] . З самого дитинства [PERSON] , вона знала, що це її онука донька [PERSON] , який завжди про це наголошував, однак тривалий час вони не спілкувались доки [PERSON] не виповнилось 16 років, потім вони зутрічались, [PERSON] допомогав їй і ставився як до доньки. Її син завжди говорив, що [PERSON] є його донкою, після загибелі [PERSON] вони з [PERSON] вирішили зробити тест ДНК, при цьому свідок зазначила, що жодного разу не сумнівалась в результаті тесту і що її син [PERSON] є батьком [PERSON] . Суд оцінюючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] приходить до висновку, що їх показання узгоджуються між собою, не суперечать іншим матеріалам справи та встановленим в ході судового засідання обставинам, а тому не викликають у суду сумнівів в їх достовірності та правдивості, водночас, підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених цими свідками у суду немає, дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Відповідно до висновку про біологічну спорідненість № MGU2342 від 01.08.2025 року, проведеного на підставі зразків [PERSON] та [PERSON] , згідно з індексом правдоподібності для результатів ДНК-аналізу на встановлення спорідненості , результати цього аналізу свідчать про те, що донори наданих зразків можуть бути біологічною бабусею та онукою. Вважаючи апріорну ймовірність спорідненості бабуся-онука рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99, 95578561%. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята\~статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга\~статті 18 СК України). Статтею 121\~СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126\~СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою\~статті 135\~СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частини першої, другої\~статті 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Статтею 130СК України\~передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130\~СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей\~128,\~129\~СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми\~статті 130\~СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог\~ЦПК України\~(стаття 128 СК України). Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою\~статті 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі\~статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved