Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» Лісова Вікторія Юріївна, яка діє на підставі довіреності від 27 вересня 2024 року звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 2039256055 від 23 вересня 2022 року у розмірі 13823 гривні 02 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 10199 гривень 77 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 3623 гривень 25 копійок, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 23 вересня 2022 року мік АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТТІ БАНК» та [PERSON] був укладений у електронній формі Кредитний договір № 2039256055 шляхом підписання електронним цифровим підписом, на підставі якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник прийняв кредит, зобов`язується належним чином використати та поверну банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені кредитним договором та Правилами кредитування (пункт 2 Кредитного договору). Як вказала представник позивача, при укладенні кредитного договору сторони керувались приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України та у пункті 1.1 кредитного договору визначили, що кредит видається у розмірі 27555 гривень 00 копійок з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі. Рахунок погашення боргових зобов`язань № [NUMBER] відкритий безкоштовно у банку для сплати позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором, реквізити якого визначені у Додатку № 1 до Кредитного договору. За твердженням представника банку, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовувалась фіксована процентна ставка у розмірі 40 % річних, дата остаточного повернення кредиту 23 вересня 2024 року. У пункті 1.2 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № 2039256055 від 23 вересня 2022 року Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, [PERSON] помісячно зобов`язаний сплачувати на погашення кредиту фіксовану суму 1687 гривень 00 копійок протягом 24 місяців, крім останнього у розмірі 1657 гривень 04 копійки. Загальна вартість кредиту складає 40458 гривень 04 копійки. Згідно пункту 3.1 Кредитного договору банк надає позичальнику кредит безготівково, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок позичальника або видачі готівкою кредиту позичальнику через касу банку, зменшений на утриману банком комісію за надання кредиту (якщо суму комісію за надання кредиту включено до суми кредиту), а також оплату додаткових послуг банку, страхової премії Страхової компанії, якщо вищезазначені суми включені до суми кредиту та з подальшим перерахуванням цих сум за цільовим використанням кредиту згідно із дорученням позичальника. Кредит видається протягом одного банківського дня з дати укладення кредитного договору. Розрахунок загальної вартості кредиту на дату укладення кредитного договору зазначені у Додатку № 1 до Кредитного договору. Як зазначила представник позивача, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» виконало умови договору та надало відповідачу кредитні кошти, що підтверджується відповідним меморіальним ордером, проте [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 22 січня 2025 року, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 13823 гривні 02 копійки, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у сумі 10199 гривень 77 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 3623 гривні 25 копійок, чим порушуються права та інтереси АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК», що змусило останніх звернутися до суду з позовом про стягнення зазначених коштів у судовому порядку враховуючи приписи статтей 525, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 639, 1048, 1049, 1050 та 1054 Цивільного кодексу України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області, постановленої 19 травня 2025 року під головуванням судді Базова О. В., справу з єдиним унікальним № 635/2443/25 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було направлено на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області. 09 вересня 2025 року за вхідним № 5400/25-вх. з харківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 635/2443/25 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 вересня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 листопада 2025 року визначено про заочний розгляд справи за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно та відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник АКЦІОНЕРНОГО\~ТОВАРИСТВА «ОТП\~БАНК» \~адвокат Павленко\~Сергій Валерійович,\~який діє\~на підставі\~довіреності від\~01\~січня 2025\~року,\~з використанням\~підсистеми «Електронний\~суд» Єдиної\~судової інформаційно-комунікаційної\~системи звернувся\~на адресу\~суду з\~заявою,\~що була\~зареєстрована за\~вхідним №\~6632/25-вх.\~від 28\~жовтня 2025\~року,\~відповідно до\~якої просив розгляд справи за позовом АКЦІОНЕРНОГО\~ТОВАРИСТВА «ОТП\~БАНК» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором провести за відсутності представника банка, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що у разі неявки належним чином повідомленого відповідача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи був\~сповіщений завчасно\~відповідно до\~приписів статті\~128\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~за адресою\~реєстрації місця\~проживання,\~вказаної у\~повідомленні Нововодолазької\~селищної ради\~Харківського району\~Харківської області\~№ 02-27/1106\~від 26\~квітня 2025\~року,\~адресованому Харківському\~районного суду\~Харківської області. Так, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу № 0691028490715 судову повістку про виклик на 02 жовтня 2025 року [PERSON] отримав особисто 16 вересня 2025 року. Судова повістка про виклик до суду на 04 листопада 2025 року повернулась на адресу суду з відміткою поштового відділення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРПОШТА» «адресат відсутній». До того ж, у судове засідання, призначене на 04 листопада 2025 року [PERSON] викликався шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (адреса посилання: https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/1909724). Про причини своєї неявки [PERSON] суд не повідомляв, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, не надсилав, станом розгляду справи не цікавився. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення, у тому числі\~з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною\~адресою». Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18\~(провадження № 61-185св23) та у постанові від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23 (провадження № 61-73св24).??\~ Окрім цього,\~частиною 11\~статті 128\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~визначено,\~що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Також відповідно до частини 1\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.\~ В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 та від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц, в яких зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явився у судове засідання, а сторона позивача звернулась на адресу суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, де зазначили, що проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечують, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, 23 вересня 2022 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» (далі Банк) та [PERSON] (далі Позичальник) укладено кредитний договір № 2039256055 в електронному вигляді, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме шляхом використання позичальником простого електронного підпису ОТП-паролю 428052, а членом Правління банку та Директором Департаменту роздрібного бізнесу банку за допомогою електронних підписів створених шляхом накладення аналогу власноручного підпису та відтиску печатки АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК», що відтворені засобами електронного копіювання. У пункті 1.1 Кредитного договору сторони дійшли згоди, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: кредит надається у сумі 27555 гривень 00 копійок з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі; дата остаточного повернення кредиту 23 вересня 2024 року; строк на який надається кредит визначено Графіком платежі; комісія, за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 0 % від суми кредиту; рахунок для погашення боргових зобов`язань відкритий у банку для сплати позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором, реквізити якого визначені у Додатку № 1 до Кредитного договору. Згідно пункту 1.2 Кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 40,00 % річних. Відповідно до предмету кредитного договору, визначеного у пункті 2.1, в порядку, передбаченому кредитним договором та Правилами кредитування банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом на рахунок погашення боргових зобов`язань, а також виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені кредитним договором та Правилами кредитування. У пункті 3.1 Кредитного договору передбачено, що відповідно до умов розділу «1. Базові умови кредитування» кредитного договору та із врахуванням умов, які зазначені у пунктах «2.1.1 Предмет кредитного договору», «2.1.2 Умов кредитування», «2.1.3 Умови надання кредиту», «2.1.4 Порядок надання кредиту» Правил користування, банк надає позичальнику кредит безготівково, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок позичальника, або шляхом видачі готівкою суми кредиту позичальнику через касу банку, зменшений на утриману банком комісію за надання кредиту (якщо або шляхом видачі готівкою суми кредиту суму комісію за надання кредиту включено до суми кредиту), а також на оплату додаткових послуг банку, страхової премії Страховій компаній, якщо вищезазначені суми включені до суми кредиту та подальшим перерахуванням цих сум за цільовим використанням кредиту згідно із дорученням позичальника. Кредит видається протягом 1 (одного) банківського дня з дати укладення кредитного договору. Розрахунок загальної вартості кредиту на дату укладення кредитного договору зазначені у Додатку № 1 до Кредитного договору. Згідно з пунктами 3.4 та 3.5 Кредитного договору процентна ставка, яка визначена сторонами у пункті 1.2 кредитного договору, розраховується банком на основі фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів. З метою обслуговування та погашення кредиту банк безкоштовно відкриває позичальнику рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку № 1 до Кредитного договору. Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення сторони визначили у Графіку платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору), а також у пунктах «2.1.5 Плата за користування кредитом» та «2.1.6 Порядок виконання боргових зобов`язань» Правил кредитування. Частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань, будь-яким доступним позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи, в операційний час для сплати боргових зобов`язань (підпункт 3.5.1 Кредитного договору). Відповідно до підпункту 3.7.1 Кредитного договору, зміни та доповнення до Правил кредитування, які є публічною та невід`ємною частиною Кредитного договору, а також зміни до Тарифів банку вносяться банком в односторонньому порядку у спосіб, визначеному розділом «4. Порядок зміни Правил кредитування та/чи Тарифів Банку» Правил кредитування. Позичальник приймає на себе обов`язок самостійно відстежувати наявність/відсутність пропозицій банку щодо внесення змін/доповнень до Правил кредитування/Тарифів банку, шляхом відвідування офіційного сайту банку не рідше ніж 1 (один) раз на місяць (підпункт 3.7.1.2 Кредитного договору). У пунктах 4.1 та 4.2 Кредитного договору передбачено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Підписанням кредитного договору сторони підтверджують, що будь-які умови кредитного договору є істотними і підлягають виконанню в порядку передбаченому кредитним договором та Правилами кредитування. Підписанням кредитного договору сторони визначили, що позичальник приймає на себе ризик виконання умов кредитного договору при істотній зміні обставин, якими керувались сторони при укладанні кредитного договору. Зміна таких обставин не може бути підставою для зміни умов кредитного договору, а також для невиконання позичальником своїх зобов`язань за ним. Кредитний договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами (дата Кредитного договору) та всіх додатків до нього і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору в повному обсязі (пункт 4.3 Кредитного договору). Підписуючи кредитний договір [PERSON] у підпункті 4.6.1, підтвердив, що йому була надана вичерпна інформація про послуги, що йому надаються банком та третіми особами і повністю роз`яснені всі питання, що він мав по кредитному договору. Додатком № 1 до Кредитного договору № 2039256055 від 23 вересня 2022 року є Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який визначає періодичність платежів з вказівкою дат, суму кредиту (загальна сума 27555 гривень 00 копійок), суму процентів за користування кредитом (12903 гривні 04 копійки), реальну річну проценту ставку 48,37 %, загальну вартість кредиту 40458 гривень 04 копійки. Даний додаток підписаний [PERSON] 23 вересня 2022 року о 17 годині 15 хвилин шляхом використання простого електронного підпису ОТП-паролю 428052. Також у вказаному додатку містяться реквізити для погашення кредиту, а саме розрахунковий рахунок [NUMBER] , відкритий у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ОТП БАНК» на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Крім того, 23 вересня 2022 року шляхом використання простого електронного підпису ОТП-паролю 428052 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит), в якому передбачені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, де вказано: тип кредиту кредит, сума/ліміт кредиту 27555 гривень 00 копійок; строк кредитування 24 місяця; мета отримання кредиту загальні споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку, або безготівково, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок у строк визначений кредитним договором; процента ставка 40,00 % річних; тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 0 гривень 00 гривень, комісія за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, у розмірі 0 % від суми кредиту; загальні витрати за кредитом (витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговування та поверненням кредиту. Включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб) 12903 гривень 04 копійки; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 40458 гривень 04 копійки; реальна річна процентна ставка 48,37 % річних. Додатком № 1 до Паспорту споживчого кредиту є Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який визначає періодичність платежів з вказівкою дат, суму кредиту (загальна сума 27555 гривень 00 копійок), суму процентів за користування кредитом (12903 гривні 04 копійки), реальну річну проценту ставку 48,37 %, загальну вартість кредиту 40458 гривень 04 копійки. Даний додаток підписаний [PERSON] 23 вересня 2022 року о 17 годині 15 хвилин шляхом використання простого електронного підпису ОТП-паролю 428052. При цьому, матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем фактів підписання 23 вересня 2022 року кредитного договору № 2039256055 разом із додатками (Графіком платежів та розрахунку загальної вартості кредиту) та Паспорту споживчого кредиту з додатками. При цьому при підписанні вказаних договорів [PERSON] вказав свої усі персональні дані. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України\~свідчить про правомірність цього правочину. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. На підтвердження переказу грошових коштів [PERSON] позивачем надано копію меморіального ордеру № 31608232 від 23 вересня 2022 року, з якої убачається, що [PERSON] перераховані грошові кошти у сумі 27555 гривен 00 копійок з вказівкою призначення платежу: «видача кредитних коштів, [PERSON] , [NUMBER] , МН818700, згідно кредитного договору № 2039256055». Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОТП БАНК» суму кредиту та сплатити відсотки за його користування у строки та в розмірах чітко встановлених договором. За встановленим у судовому засіданні обставинами, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти у кредит зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах передбачених договором, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, своєчасно у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надав, відсотки за користування кредитом не сплачував у повній мірі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з порушенням [PERSON] виконання зобов`язань за кредитним договором з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 22 січня 2025 року, останній має заборгованість у розмірі 13823 гривні 02 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 10199 гривень 77 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 3623 гривні 25 копійок. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. При цьому відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативних розрахунків заборгованості за кредитним договором, а тому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. У частині 1 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.\~ Так, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини 1 та 2 статті 14 Цивільного кодексу України).\~ За правилом, наведеним у частині 1 статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.\~ Відповідно до частин 1 3 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин,\~який вчиняє\~юридична особа,\~підписується особами,\~уповноваженими на\~це її\~установчими документами,\~довіреністю,\~законом або\~іншими актами\~цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У відповідності до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1?статті 627 Цивільного кодексу України).\~ За змістом статей?626 та 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).\~ Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).\~ Приписами частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.\~ Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).\~ Абзац 2 часини 2 статті 639 наведеного кодифікованого закону України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За змістом\~пунктів 10\~та 11\~статті\~1\~Закону України\~№ 1734-VІІІ\~від 15\~листопада 2016\~року «Про\~споживче кредитування»\~споживче кредитування\~ правовідносини\~щодо надання,\~обслуговування та\~повернення споживчого\~кредиту; споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Договір про\~споживчий кредит,\~договори про\~надання додаткових\~та/або\~супутніх послуг\~кредитодавцем і\~третіми особами\~та зміни\~до них\~укладаються у\~письмовій формі\~(у\~паперовому вигляді\~або у\~вигляді електронного\~документа,\~створеного згідно\~з вимогами,\~визначеними Законом\~України «Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг»,\~а також\~з урахуванням\~особливостей,\~передбачених Законом\~України «Про\~електронну комерцію»).\~Кожна сторона\~договору отримує\~по одному\~примірнику договору\~з додатками\~до нього.\~Примірник договору,\~що належить\~споживачу,\~має бути\~переданий йому\~невідкладно після\~підписання договору\~сторонами. Примірник\~договору про\~споживчий кредит,\~укладеного у\~вигляді електронного\~документа та\~додатки до\~нього надаються\~споживачу у\~спосіб,\~що дозволяє\~встановити особу,\~яка отримала\~примірник договору\~та додатків\~до нього,\~зокрема шляхом\~направлення на\~електронну адресу\~або іншим\~шляхом з\~використанням контактних\~даних,\~зазначених споживачем\~під час\~укладення договору\~про споживчий\~кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (частина 1 статті 13 Закону України № 1734-VІІІ від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування»). Із прийняттям Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.\~ У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.\~ Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України № 851-ІV від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.\~ Враховуючи положення наведеної норми права, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.\~ Положеннями частин 1 та 3 статті 6 Закону України № 851-ІV від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватись електронний підпис. Накладання електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.\~ Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (частина 1 статті 7 Закону України № 851-ІV від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг»).\~ Відповідно до частин 3 та 4 статті 11 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших?інформаційно-комунікаційних системах.\~ Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію»).\~ У відповідності до частини 12 наведеної норми права, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.\~ Положеннями статті 12 Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.\~ При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.\~ Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.\~ Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19 тощо.\~ Також Верховний Суд у своїх постановах від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 зазначив, що укладення сторонами договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі?Закону України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» відповідає положенням законодавства України та не має наслідком нікчемність або недійсність такого договору, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.\~ Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.\~ Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.\~ Як вже зазначалось вище, електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.\~ При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.\~ Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.\~ У даному випадку правовідносини між кредитором АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та відповідачем виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, статтям 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору № 2039256055 від 23 вересня 2022 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» та [PERSON] , ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав суду доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Стаття 204\~Цивільного кодексу\~України закріплює\~презумпцію правомірності\~правочину.\~Ця презумпція\~означає,\~що вчинений\~правочин вважається\~правомірним,\~тобто таким,\~що породжує,\~змінює або\~припиняє цивільні\~права і\~обов`язки,\~доки ця\~презумпція не\~буде спростована,\~зокрема,\~на підставі\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Як вже зазначалось, відповідно до\~частин 1\~та 2\~статті 1054\~Цивільного кодексу\~України за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положення частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписи частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самі кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.\~ Стаття 1056-1 Цивільного кодексу України закріплює, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України). Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статті 614 Цивільного кодексу України регламентовано, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України). Отже, після підписання договору позики (договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додаткового договору до нього) у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути суму отриманого кредиту та сплатити проценти. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги кредитного договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням статтей 526 530 Цивільного кодексу України.\~ Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним вище договором у добровільному порядку відповідачем [PERSON] за час розгляду справи в суді не надано.\~ Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідно до яких відповідач отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань з їх повернення і сплати процентів за користування грошима належним чином не виконав. З урахуванням вищевикладеного, при заочному розгляді справи, аналізуючи зібрані у справі докази, як кожний окремо так й всі у сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2039256055 від 23 вересня 2022 року у розмірі 13823 гривні 02 копійки, яка складається з: 10199 гривень 77 копійок сума заборгованості за тілом кредиту, 3623 гривні 25 копійок сума заборгованості за відсотками, підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, підтверджені належними доказами. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.\~ При цьому суд наголошує, що судове доказування це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. У даній справі на виконання свого процесуального обов`язку, відповідачем не надано доказів повернення кредиту чи спростування встановлених судом обставин на час розгляду справи. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).\~\~ Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України від 08 листопада 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.\~ За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.\~ Із даним позовом АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» звернулось до суду у 2025 році.\~ Статтею 7 Закону України № \~4059-IX від 19 листопада 2024 року «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 3028 гривень 00 копійок. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 3028 гривень 00 копійок, що підтверджено платіжним дорученням № 2901596710 від 14 лютого 2025 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).\~ З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд доходить висновку про необхідність стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3048 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved