Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Позовна заява мотивована тим, що 04 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №11228981000, за умовами якого останній отримав грошові кошти у сумі 130000 доларів США строком до 04 жовтня 2028 року зі сплатою 10,5 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладеного договір поруки №11228981000/П від 04 жовтня 2007 року. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №4, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 27 квітня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11228981000 від 04 жовтня 2007 року у сумі 1221753,99 грн. Оскільки вищевказане рішення суду не виконано відповідачами, позивач просить стягнути солідарно з останніх на свою користь 3% річних у сумі 179547,63 грн. та інфляційні втрати 592457,83 грн., а також судовий збір 9264,07 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 07 січня 2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 46). Ухвалою від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 81). \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача - Пилипенко С.В. підтримав позовні вимоги, проти ухвалення додаткового рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причин не явки суду не повідомили. \~ \~ \~ \~Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. \~ \~ \~ \~Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). \~ \~ \~ \~Таким чином,\~суд вважає\~за можливе\~на підставі\~ст.\~280,\~281,\~282\~ЦПК України\~ухвалити у\~справі заочне\~рішення суду\~в судовому\~засіданні за\~відсутності сторін\~та без\~фіксування процесу\~технічними засобами\~відповідно до\~положень ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК. Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є\~ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №11228981000, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 130000 доларів США строком до 04 жовтня 2028 року на умовах, передбачених кредитним договором (а.с.15-20). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, цього ж дня, 04 жовтня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки №11228981000/П (а.с.21-22). Заочним рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 квітня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 1017331,17 грн., еквівалентних 128103,15 доларів США, основного боргу, 179737,79 грн. боргу з процентів, еквівалентних 22632,70 доларів США, 24685,03 грн. пені, а разом 1221753,99 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами (а.с.13) \~ \~ \~ \~12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «Кей-Колект» набуло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором №11228981000 від 04 жовтня 2007 року. Предметом позову\~у цій\~справі є\~стягнення трьох\~процентів річних\~та індексу\~інфляції,\~нарахованих відповідно\~до \~ст.\~625\~ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно із\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з вимогами\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на вищенаведені норми права,грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, іфакту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19 та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин. Отже, у розумінні наведених положень закону позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Грошове зобов`язання у відповідачів обумовлене невиконанням заочного рішення у справі № 2-1681/11. Згідно розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві, розмір 3% річних за період з 02 квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року становить 27514,57 грн., за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 36652,62 грн., з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року 36652,62 грн., з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року 36652,62 грн., з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року 36652,62 грн., з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року 5422,58 грн., що загалом становить 179547,63 грн. Розмір інфляційних втрат за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 592457,83 грн. Контррозрахунку відповідачем не надано. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у сумі 179547,63 грн. та інфляційні втрати 592457,83 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір - по 4632,035 грн. з кожного.

Outcome: approved