Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ширяївського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства «Церера» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,4443 га з кадастровим номером 5125484000:01:002:0278, яка знаходиться на території Петровірівської сільської ради Березівського району (раніше- Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області, право на яку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину виданим 24.12.2008 року Іванівською державною нотаріальною конторою Одеської області. 13.12.2021 року [PERSON] уклала договір оренди землі з Приватним сільськогосподарським підприємством «Церера» щодо надання в оренду земельної ділянки площею 6,4443 га з кадастровим номером 5125484000:01:002:0278, вказаний договір укладений на 10 (десять) років. Відповідно до вказаного договору позивач [PERSON] надає, а Приватне сільськогосподарське підприємство «Церера» приймає в строкове платне користування, на умовах оренди, земельну ділянку загальною площею 6,4443 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером земельної ділянки 5125484000:01:002:0278. Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі грошова форма на суму 6978,60 грн. в тому числі прибутковий податок 1256,15 грн. та військовий збір 104,68 грн. (щорічно). Пунктом 11 Договору зазначено, що орендна плата вноситься один раз у рік до 31 грудня. Водночас, в порушення досягнутих між ними домовленостей, відповідач в період 2022, 2023 та 2024 років систематично не сплачує позивачу, як орендодавцю орендну плату у будь-якій формі за користування земельною ділянкою, що призвело до грубого порушення її майнових прав та є підставою для звернення до суду з цим позовом. Враховуючи той факт, що позивач позбавлений можливості інакше, ніж у судовому порядку захистити свої порушені права як власника земельної ділянки, тому він змушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, вирішення справи залишає на розгляд суду. Представником відповідача надано відзив, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки позивачем не доведено наявність істотного порушення умов договору, вважає, що договір виконується належним чином. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст.\~3\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України наголошує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України законодавець закріпив, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Предметом спору в даній справі є правовідносини щодо договірних зобов`язань, які регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним Кодексом\~України та Цивільним Кодексом України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,4443 га з кадастровим номером 5125484000:01:002:0278, яка знаходиться на території Петровірівської сільської ради Березівського району (раніше- Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області, право на яку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину виданим 24.12.2008 року Іванівською державною нотаріальною конторою Одеської області. 13.12.2021 року [PERSON] уклала договір оренди землі з Приватним сільськогосподарським підприємством «Церера» щодо надання в оренду земельної ділянки площею 6,4443 га з кадастровим номером 5125484000:01:002:0278, вказаний договір укладений на 10 (десять) років. Відповідно до вказаного договору позивач [PERSON] надає, а Приватне сільськогосподарське підприємство «Церера» приймає в строкове платне користування, на умовах оренди, земельну ділянку загальною площею 6,4443 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером земельної ділянки 5125484000:01:002:0278. Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі грошова форма на суму 6978,60 грн. в тому числі прибутковий податок 1256,15 грн. та військовий збір 104,68 грн. (щорічно). Відповідно до частини 1\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду тавідповідальності за її несплату. Пунктом 11 Договору зазначено, що орендна плата вноситься один раз у рік до 31 грудня. Водночас, в порушення досягнутих між ними домовленостей, відповідач в період 2022, 2023 та 2024 років систематично не сплачує позивачу, як орендодавцю орендну плату у будь-якій формі за користування земельною ділянкою. Позивач вважає, що порушення строків виплати орендної плати за користування земельної ділянки за 2022, 2023 та 2024 років порушенням\~статті 526 Цивільного кодексу України. Відповідно ч. 1ст. 792\~ЦК України\~договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Стаття 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» вказує, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. За змістом\~ст.1\~вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.31\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1ст.32\~Закону «Про\~оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цьогоЗаконута умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначенихЗемельним кодексом Українита іншими законами України. Відповідно до ч. 1ст. 141\~ЗК України\~підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Частинами 1,2\~ст.15 ЗУ «Про оренду землі»\~передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ч.1.2\~ст.21 ЗУ «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно ч. 1\~ст.24\~ЗУ «Про\~оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.07.2020 року у справі № 277/526/18 виклав свою позицію, а саме: «Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначеністаттями 610-611\~ЦК України. Зокрема\~стаття 610ЦК України\~зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України). Отже, не виконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759\~ЦК України за\~договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У пункті "д" частини першоїстатті 141\~ЗК\~України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статями 13,15,21 Закону України "Про оренду землі"одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття "несвоєчасна сплата" означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. Згідно постанови Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 327/163/17 «згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом "д"статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої\~статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертоюстатті 263\~ЦПК України при\~виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, судом встановлено,що відповідач приватне сільськогосподарське підприємство «Церера» з 2022, 2023 та 2024 роки позивачу [PERSON] орендну плату за земельну ділянку, на підставі укладеного між ними договору про оренду землі від 13.12.2021 року не сплачує, що є істотною умовою договору оренди та позивач як власник земельної ділянки не отримав того, на що він розраховував при наявності діючої угоди. Неналежне виконання умов договору, а саме - невиконання обов`язку зі своєчасної сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положеннястатті 526\~ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість у подальшому. Таким чином, судом встановлено, що відповідач приватне сільськогосподарське підприємство «Церера» з 2022, 2023 та 2024 роки не виконував зобов`язання з виплати орендної плати позивачеві, що порушило передбачене договором право орендодавця на його своєчасне отримання, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137\~ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137\~ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане кореспондується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 23.11.2020 року у справі № 638/7748/18. У якості надання доказів несення витрат на правову допомогу, позивачем приєднані копія ордеру серії ВН №1148941 «на надання правничої допомоги» від 11.04.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1649, квитанція №2-11-04/25-ОД на суму 2500,00 гривень від 11.04.2025 року. Вказане є підставою для задоволення позову і в цій частині, з огляду на його доведеність та обґрунтованість.

Outcome: approved