Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У листопаді 2024 року позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у порядку суброгації. Позов мотивовано тим, що 23.08.2023 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 3374/23-Т/Ц9, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Тойота», державний номер [NUMBER] . 25.11.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля марки «Джиллі», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначає, що зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Джиллі», державний номер [NUMBER] , що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/1942/24 від 06.02.2024. Згідно зі звітом № 237-2023 від 05.12.2023 вартість відновлювального ремонту становила 994511,84 грн, що за п. 31.3.4. договору дає підстави кваліфікувати таку подію як страховий випадок - «повна загибель». У зв`язку з викладеним і відповідно до умов п. 27.8 договору страхування розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем, становив 546 000,00 грн з розрахунку 1 149 000,00 грн (ринкова вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, страхова сума) - 603 000,00 грн (вартість залишків транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди = 546 000,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника «Джиллі», державний номер [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СК «Княжа», поліс 213417823 позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. ПрАТ «СК «Княжа» здійснила виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи - 156 800,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти в розмірі 389 200,00 грн з розрахунку: 546 000,00 - 156 800,00 = 389 200,00 грн. На підставі наведеного просив стягнути з [PERSON] суму майнової шкоди в розмірі 389 200,00 грн та суму судового збору 5 838,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 28.11.2024 позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у порядку суброгації. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 05.12.2024 справу за вказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою судді від 13.02.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі ухвали від 10.04.2025 суд постановив перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження, призначивши підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.06.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, за наявними доказами та висловив згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.08.2023 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 3374/23-Т/Ц9, згідно з яким ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання відшкодувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Тойота», державний номер [NUMBER] (а.с. 4-7). 25.11.2023 в місті Києві на регульованому перехресті вул. Льва Толстого та вул. Жилянської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Джиллі», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Того ж дня [PERSON] повідомив страхувальника про настання події, що має ознаки страхового випадку за вказаним вище договором. Згідно з постановою Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/1942/24 від 06.02.2024 винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 25.11.2023 о 20:55 годині в місті Києві на регульованому перехресті вул. Льва Толстого та вул. Жилянської за участю автомобілів: марки «Тойота», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Джиллі», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , визнано останнього. Так, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля марки «Джиллі», державний номер [NUMBER] , [PERSON] п. 8.10 Правил дорожнього руху, який не зупинився перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія) при сигналі світлофору, що забороняє рух. У зв`язку з такою подією, згідно зі звітом № 237-2023 від 05.12.2023, наданого ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry Hybrid, державний № [NUMBER] , в результаті його пошкодження, становить 994 511,84 грн (а.с. 18-33). Пунктом 27.25 договору страхування № 3374/23-Т/Ц9 визначено, що Страховик має право здійснити виплату страхового відшкодування за вирахуванням різниці між повним страховим платежем та сплаченим страховим платежем. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до умов договору страхування № 3374/23-Т/Ц9, страхового акту 006.02709823-1 сплатило страхове відшкодування (із розрахунку: 546 000,00 грн сума, яка підлягає виплаті - 36 021,14 грн частина несплаченого страхового платежу = 509 978,86 грн) у розмірі 509 978,86 грн, що підтверджується платіжною інструкцією переказу коштів № 63894286 від 18.12.2023 (а. с. 34). Отже, з урахуванням взаємозаліку в рахунок несплачених Страхувальником страхових платежів у розмірі 36 021,14 грн позивач поніс фактичні збитки у сумі 546 000 грн 00 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Джиллі», державний номер [NUMBER] , була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» (поліс 213417823), останнє добровільно сплатило суму у розмірі 156 800,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР016722 від 13.02.2024 (а.с.36). Таким чином, невиплаченою залишається частина у розмірі 389 200,00 грн. Норми права, які були застосовані судом Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. За ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як встановлено ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У силу приписів ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою ст. 1188 ЦК України. Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у тому числі, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно з частинами 1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. Мотивована оцінка та висновки суду Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що позивачем як страховиком було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату в межах суми страхового відшкодування. Однак відповідачем не відшкодовано позивачу збитку у добровільному порядку. З наданих позивачем у ході розгляду справи доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують посилання позивача на існуючі обставини справи, тому вони приймаються судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Таким чином, оцінюючи надані суду докази у справі в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки [PERSON] був водієм автомобіля марки «Джиллі», державний номер [NUMBER] . Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Групп» (поліс 213417823). Загальна вартість відновлювального ремонту становить 546 000,00 грн, приватне акціонерне товариство «СК «Княжа» здійснило відшкодування приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у розмірі 156 800,00 грн, а [PERSON] не здійснив відшкодування у розмірі 389 200,00 грн, таким чином застрахована особа не виконала свої зобов`язання, не відшкодувала витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу. Тому суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача [PERSON] сума майнової шкоди в розмірі 389 200,00 грн у порядку суброгації. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Судовий збір Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному розмірі розмірі, що становить 5 838,00 грн.

Outcome: approved