Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що 21.12.2021 приватним нотаріусом Соловець Т.М. вчинено виконавчий напис № 22483, на підставі якого 15.06.2022 відкрито виконавче провадження № 69182560 щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 5210,70 грн. Сторона зауважує, що порядок вчинення нотаріальних дій врегульовується положеннями Закону України «Про нотаріат», іншими підзаконними нормативними актами, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, а також п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, винесених постановою КМУ № 662 від 26.11.2014. Позивач повідомляє, що будь - яких кредитних договорів з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не укладала, кредитних коштів не отримувала, нотаріально посвідченого договору не підписувала, розрахунку заборгованості їй не було надано. Крім того, позивач звертає увагу, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив безспірність вимог кредитора, чим порушив вищевказану норму закону. Таким чином, на підставі викладеного, позивач просить визнати виконавчий напис № 22483, вчинений 21.12.2021 приватним нотаріусом Соловець Т.М., таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 03.06.2025 вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення примусового виконання виконавчого напису. Ухвалою суду від 19.06.2025 по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. На адресу суду 23.06.2025 від відповідача, в особі директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Кожем`яченко Ю.М., надійшла заява про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України), в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути судовий збір в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Суд, вивчивши всі обставини справи, дослідивши всі докази, встановив наступне. Постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 15.06.2022 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 22483, виданого 21.12.2021 приватним нотаріусом Соловець Т.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 5210,70 грн. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.12.2024, позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст.ст. 87\~-\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~р.\~№ 1172 (в редакції на час вчинення виконавчого напису) стягнення заборгованості може відбуватись за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку. Пунктом 2 Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п. 2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»). Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вказані обставини, дослідивши всі докази у справі, суд приходить до висновку, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено норми ст.\~88 Закону України «Про нотаріат», а також, звертає увагу, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином, позов підлягає до задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу повертається з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інші 50 % судового збору.

Outcome: approved