Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивачзвернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 23 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Жовтоводському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис за № 72 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначив, що з березня 2023 року сторони припинили проживати однією сім`єю та вести спільний побут. Сімейне життя у сторін не склалось, у зв`язку зі зміною життєвих інтересів виявилась несхожість характерів, а тому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, також просив залишити судові витрати за ним. \~ \~ \~ \~Представник позивачав судове засідання не з`явився, своєю заявою прохав слухати справу без участі сторони позивача, позов підтримує повністю. Відповідачка в судове засідання теж не з`явилася, своєю заявою прохала судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, також прохала після розлучення залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 червня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Жовтоводському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено відповідний актовий запис за № 72 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність між сторонами спільних поглядів на життя і взаєморозуміння, що призвело до розпаду сім`ї. Спір щодо поділу спільного майна у сторін відсутній. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні цього спору, суд має врахувати правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03 грудня 2020 року, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Позивач заперечує проти примирення, оскільки вважає його неможливим, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження сім`ї не можливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка бажає після розлучення залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України та

Outcome: approved