Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] \~ про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 10 червня 2009 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.01.2025 року, шлюб між сторонами розірвано. На даний час діти проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач останні п`ять років проживає окремо, стабільної фінансової допомоги на їх утримання не надає. Позивачка неодноразово зверталася до нього з проханням врегулювати питання щодо матеріального забезпечення дітей у добровільному порядку, однак домовленості досягнуто не було. Саме тому звертається до Суду, оскільки забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей є першочерговим завданням обох батьків. Позивачкою зазначається, що особливо значними є витрати на старшу доньку, яка навчається за денною формою у Фаховому коледжі Закладу вищої освіти "Університет Короля Данила" та потребує значних щомісячних витрат. Вона не має можливості працювати та самостійно забезпечувати свої потреба, що робить матеріальну допомогу з боку батька необхідною та обов`язковою. Молодший син, якому зараз 12 років, не враховуючи базові потреби також потребує сучасних засобів для навчання, позашкільних занять і гуртків, що сприяють розвитку здібностей та соціальній адаптації. Важливими є також витрати на відпочинок і медичне забезпечення. Забезпечити усі потреби дітей стає непросто, адже ціни на продукти, речі першої необхідності та навчання постійно зростають, а її доходи залишаються обмеженими. Водночас [PERSON] є здоровим, працездатним чоловіком, який не має інвалідності, або хронічних захворювань. За віком та станом здоров`я він є працездатною особою, має можливість працювати, отримувати стабільний дохід. Наскільки позивачці відомо відповідач здійснює підприємницьку діяльність. Враховуючи наведене просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даної позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка подала заяву в якій позов підтримала. Просила провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 09.02.2010 року. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 25.10.2013 року. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, позивач проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо, стабільної фінансової допомоги на їх утримання не надає. Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку та навчанні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,\~ у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 вересня 2025 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути\~ судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved