Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача у якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6823384000:04:001:0469, що укладений 10 вересня 2021 року між нею та відповідачем. Позов мотивує тим, що з 07 вересня 2015 року вона є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,37 гектарів, кадастровий номер 6823384000:04:001:0469. 10 вересня 2021 року між сторонами укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 20 років. Право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 16 листопада 2021 року. З моменту укладення договору оренди земельної ділянки відповідач орендну плату не виплачує. 17 лютого 2025 року на адресу відповідача направлялася заява щодо розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку із систематичною невиплатою орендної плати, проте відповідач вказану заяву залишено без розгляду. Отже, позивачка вважає свої права порушеними, тому просить суд задовольнити позов та здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про таке. Суд, заслухавши представника позивача, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивачка є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,37 га, кадастровий номер 6823384000:04:001:0469 (а.с.7-9). 10 вересня 2021 року між позивачкою та ТОВ «Укр-Фрукт» в особі представника товариства Остапчук І.В. укладено договір оренди №0072/21 земельної ділянки площею 0,37 га, кадастровий номер 6823384000:04:001:0469 (а.с.26-29). Договір укладено на 20 років (пункт 8). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 2000 грн. Орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем на користь орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, реквізити якого мають бути надані орендодавцем в письмовій формі або поштовим переказом (пункт 9). Орендна плата вноситься у такі строки: 01 вересня по 31 грудня поточного року (пункт 11). Відомості про виплату позивачці орендної плати відповідачем за період з січня 2021 року по січень 2025 року у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня (а.с.12, 13). 17 лютого 2025 року на адресу відповідача направлялася заява щодо розірвання договору оренди земельної ділянки в зв`язку із систематичною невиплатою орендної плати (а.с.11). Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно із ч. 4 ст. 373 ЦК України, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Згідно зі ст.1 Закону, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до положень ст.ст.3-5 Закону, об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Згідно зі ст.ст. 13-17 Закону, договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 15 Закону, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Відповідно до ст. 21 Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Статтею 24 Закону передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Зазначеному праву кореспондує обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ст. 25 Закону). Відповідно до ст. 32 Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24\~і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав заборгованості по орендній платі, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, судом встановлено, що відповідачем неодноразово не виплачувалася оренда плата, чим допустив невиплату орендної плати позивачці за 2021-2024 роки, а сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди. Тобто позивачка як власник земельної ділянки не отримала того, на що вона розраховувала при наявності чинного договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке, з огляду на положення статті 526 ЦК України, дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, встановивши, що відповідач допустив порушення виплати орендної плати, що порушило передбачене договором право орендодавця на її своєчасне отримання, суд дійшов до висновку щодо розірвання оспорюваного договору оренди землі. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи те, що відповідач не подав відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 100 %).

Outcome: approved