Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

21.07.2025 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся в особі уповноваженого представника до Шевченківського районного суду м. Полтави із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 31.10.2018 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем, на підставі Анкети-заяви від 31.10.2018 року укладено Договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк видав відповідачеві платіжну картку [NUMBER] , відкрив картковий рахунок та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 45 000 грн. Відповідно до укладеного договору, відповідач зобов`язався щомісяця сплачувати щомісячний обов`язковий платіж у розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу Позичальник повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Позивач зазначає, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, що призвело до утворення заборгованості. В свою чергу, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, що призвело до утворення заборгованості. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також штрафи та відшкодування втрат від інфляційних процесів, що призвело до виникнення та збільшення суми заборгованості за кредитним договором. Станом на 11.05.2025 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п. 5.17 п. 5 Розділу II Умов, після спливу 90 днів з моменту порушення умов Договору та за наявністю обставин, за яких зобов`язання Відповідача за Кредитом вважається достроково виконаним, Банк направив Відповідачу 26 вересня 2024 року вимогу про дострокове погашення заборгованості у зв`язку з тим, що Відповідач своєчасно не виконала та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Банк 26.09.2024 року направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості та у зв`язку з закінченням строку відповідно до пунктів 5.18, 5.19 кредит від 26.09.2024 став у формі «одна вимога». Позивач зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11.05.2025 року заборгованість становить 85 205,56 грн., а саме: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 85 205,56 грн., заборгованість за пенею 0 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн. З цих підстав представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 02.09.2025 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заперечень проти задоволення позову не заявив. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 31.10.2018 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг. Вказане підтверджується наданою Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 31.10.2018 року та іншими документами, що надані позивачем. За умовами Договору банк видав відповідачеві платіжну картку [NUMBER] , відкрив картковий рахунок та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. З Анкети-заяви вбачається, що відповідач погоджується з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають дійсну волю сторін та є публічною офертою, відповідно до якої відбувається електронне підписання Договору про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1 розділу I Витягу з Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку та/або забезпечує доступ клієнту до мобільного додатка. Згідно з п. п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4, 5.5 розділу II Умов передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з кредитної історії клієнта, його платіжної дисципліни, аналізу доходів та витрат клієнта, наданої інформації клієнтом тощо. За умовами укладеного між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договору про надання банківських послуг від 31.10.2018 року, банк емітував та видав відповідачеві платіжну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 45 000 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 11.05.2025 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором від 31.10.2018 року становить 85 205,56 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Отже, між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг від 31.10.2018 року, який є змішаним договором та містить елементи різних договорів, зокрема договорів банківського рахунку та договору банківського кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] в загальному розмірі станом на 11.05.2025 року становить 85 205,56 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 5.16 розділу II Умов передбачено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язання). На залишок простроченої заборгованості Банк нараховує неустойку, передбачену в Тарифах, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення позовної заяви до суду про стягнення заборгованості в повному обсязі. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за договором про надання банківських послуг шляхом надіслання 26.09.2024 року [PERSON] повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погашення суми заборгованості, проте відповідач залишив зазначене повідомлення банку без реагування, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 Умов кредит 26.09.2024 року став у формі «на вимогу». За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Саме на позивача покладено обов`язок доведеності заявлених позовних вимог. Судом досліджений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Доказів щодо належного виконання умов договору та спростування розміру заборгованості відповідачем суду не надано. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження. Враховуючи, що відповідач узяті на себе зобов`язання за укладеним з банком договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Договором про надання банківських послуг від 31.10.2018 року у розмірі 85 205,56 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved