Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №5512-3401-1 від 19.01.2024 у розмірі 50625,00 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №5512-3401-1 від 19.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 18.01.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 413877 направлявся відповідачу 19.01.2024 о 21:25:26 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний відповідачем 19.01.2024 року о 21:25:51 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 413877 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 19.01.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк». Позивач зазначає, що звертає стягнення виключно на заборгованість за простроченими процентами та сумою кредиту за період з 19.01.2024 по 18.01.2025. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20.01.2025 становить: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 45625,00 грн заборгованість за процентами за період з 19.01.2024 по 18.01.2025, що нараховані відповідно до п.1.2. Договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5 річних) та Графіку платежів. Також вказує, що лише у разі внесення змін до кредитного договору в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до Кредитного договору. Вважає, що оскільки зміни до кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносились, то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. Отже, як вказує позивач, відповідач добровільно не виконує свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість, через що позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу, зазначену в позовній заяві; відзиву на позов або будь-якої іншої заяви чи клопотання на адресу суду не подав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів для прийняття рішення, а також те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір №5512-3401-1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 413877, за яким на умовах встановленим цим Договором, Товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. (п 1.1 Договору). Процентна ставка за користування кредитом становить - 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Строк надання кредиту та строк дії Договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору (п.1.2, 1.3 Договору). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору (п. 1.3 Договору). Для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом Товариство рекомендувало позичальнику здійснити повне погашення нарахованих процентів та Кредиту згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту 19.01.2024; дата платежу процентів першого періоду 08.02.2024; сума кредиту 5000,00 грн; нараховані проценти за користування кредитом - 2500,00 гривень; разом до сплати 7500,00 грн. (п. 1.4 Договору). Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ», які розміщені на Сайті https://procent.com.ua (п. 1.5 Договору). Сума загального розміру кредиту та загальних витрат за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору зазначена в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER], що належить позичальникові (п.1.6, 1.7 Договору). Пунктами 2.1.1, 2.1.2 Договору сторони погодили, що Товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі порушення умов цього Договору. Згідно з п.2.4.1, 2.4.2 Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит; достроково повернути кредит та нараховані проценти за фактичну кількість днів користування кредитом в порядку визначеному Договором. Відповідачем [PERSON] підписано також (електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 413877) Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором, що є додатком № 1 до договору №5512-3401-1 від 19.01.2024. Згідно з даними, що містяться в інформаційних повідомленнях, що є додатками №2 і №3 до кредитного договору №5512-3401-1 від 19.01.2024, позичальник [PERSON] повідомив товариству персональні дані, власний контактний номер телефону: [NUMBER] . Відповідно до даних, які містяться у довідці FONDY №727578717 від 19.01.2024, ТОВ ФК «Процент» перерахувало на карту № [NUMBER] , 5000,00 грн за договором №5512-3401-1 від 19.01.2024 на умовах фінансового кредиту. З детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахуванні і погашення) за договором №5512-3401-1 від 19.01.2024, клієнт [PERSON] , вбачається, що станом на 20.01.2025 загальна сума заборгованості відповідача становить 50625,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 45625,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Відповідно до інформації, наданої на виконання ухвали суду від 03.10.2025, АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну карту № [NUMBER] , номер телефону, на який направляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною платіжною карткою в період з 19.01.2024 по 24.01.2024 - [NUMBER] . Згідно з даними довідки про рух коштів по картці № [NUMBER] в період з 19.01.2024 по 24.01.2024, вбачається, що 19.01.2024 о 21:26:02 на картку зараховано 5000,00 грн, деталі операції: FONDY*SENSE 02 CARD CARD. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 1, ч. 3ст. 509 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з положенням ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в кредитному договорі строк тіло кредиту не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №5512-3401-1 від 19.01.2024 у сумі 5000,00 грн. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із залишку простроченого кредиту в сумі 5000,00 грн є доведеною та підлягає задоволенню. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення заборгованість за процентами в сумі 45625,00 грн, суд виходить з такого. Так, матеріалами справи встановлено, що кредитний договір №5512-3401-1 від 19.01.2024, який підписаний сторонами, містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за процентною ставкою 2,5 % (п.1.2. Договору). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Згідно з п.17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Відповідно до розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Згідно з карткою документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %. Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Враховуючи, що договір про надання грошових коштів у позику №5512-3401-1 укладено 19.01.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому за період з 19 січня (день укладення договору та отримання позики) по 22 квітня 2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 2,5%, що за 95 днів становить 11875,00 грн(5000х2,5%х95днів). За період з 23 квітня по 20 серпня 2024 року (період встановлених законодавством наступних 120 днів) проценти повинні нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 120 днів становить 9000,00 грн (5000х1,5%х120). Лише з 21 серпня по 18 січня 2025 року проценти повинні нараховуватись відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" за денною ставкою 1%, що за 151 день складає 7550,00 грн (5000х1%х151). Тому, зважаючи на засади диспозитивності цивільного судочинства, за заявлений позивачем період, а саме з 19 січня 2024 року по 18 січня 2025 року, тобто за 365 днів, до стягнення підлягає 28425,00 грн заборгованості за процентами. Представник позивача, обґрунтовуючи позов, зазначив, що проценти за користування кредитом слід нараховувати за процентною ставкою 2,5% від суми кредиту протягом всього строку кредитування, оскільки зміни до кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносились, то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки згідно ЗУ «Про споживче кредитування» немає. Проте суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне. Як зазначалося вище, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Вищезгаданий Закон поширюється також і на правовідносини, які склалися між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] , оскільки договір про споживче кредитування було укладено строком на 365 днів, а саме до 18 січня 2025 року. Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2024 року у справі №753/25744/21 виснував, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Так, кредитор передбачив процентну ставку 2,5% від суми кредиту, яка нараховується протягом 365 днів та за період з 19 січня 2024 року по 18 січня 2024 року нарахував відсотки на суму 45625,00 грн, що майже в 10 разів перевищує суму виданого кредиту. Отже, нарахування за 365 днів процентів за користування кредитом в розмірі 45625,00 грн суперечить принципам добросовісності та призводить до істотного дисбалансу прав та обов`язків, що шкодить споживачу. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 33425,00 грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 28425,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1599,38 грн пропорційно до задоволених вимог. Щодо витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги до позовної заяви долучено: копіюдоговору про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024, укладений між позивачем та адвокатом Руденком К.В., копію акту приймання-передачі наданих послуг №7 до Договору №03/06/2024 від 03.06.2024, копію витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7, копію платіжної інструкції. В копії витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7 до Договору про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024 зазначено обсяг наданих послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідача та їх вартість: складання позовної заяви 9000 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику 1000 грн, що разом складає 10000 грн. Таким чином, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 6602,46 грн пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial