Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявник [PERSON] , [INFO] , з дня свого народження по [INFO] та з 02.08.2016 року по [INFO] постійно проживав в м. Дубровиця, Дубровицького (нині Сарненського) району. Має статус особи, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС. Разом з тим, під час отримання певних пільг, передбачених цим статусом встановив, що йому не враховується проживання у м. Дубровиця, Дубровицького (нині Сарненського) району в період з 26 квітня 1986 року по 09 серпня 1993 року. Про те що [PERSON] , проживав у м. Дубровиця, Дубровицького (нині Сарненського) району в період з 26 квітня 1986 року по 09 серпня 1993 року підтверджується довідкою Дубровицької міської ради, довідкою Дубровицького ліцею №2, трудовою книжкою та можуть підтвердити свідки. Заявнику необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, отримання пільг, що з цього випливають передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з чим заявник був змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання. Також просив розглянути справу без його участі. Ухвалою суду від 04.09.2025 року було відкрито провадження по даній справі. Представник заінтересованої особи Дубровицька міська рада Рівненської області, в судове засідання не з`явився, про перенесення часу судового розгляду не клопотав, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення процесуальних документів та викликів до електронного кабінету сторони. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу заявлених вимог не надав. Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Дубровиця, Дубровицького району Рівненської області, що підтверджується копією його паспорта серії [NUMBER] . З довідки №360 від 28.04.2025 року виданої Дубровицькою міською радою Рівненської області вбачається, що [PERSON] зареєстрований: [ADDRESS] , з 09.08.1993 р. по 18.06.1996 р.; з 02.08.2016 р. по даний час, запис згідно будинкової книги та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 18.06.1996 р. по 02.08.2016 р., запис згідно будинкової книги. Дійсно місто Дубровиця відноситься до третьої категорії добровільного гарантованого відселення від наслідків аварії на ЧАЕС. Однак дана довідка в повній мірі не відображає повний період проживання заявника. З довідки №1182 від 25.04.2025 року виданої Дубровицьким ліцеєм №2 вбачається, що [PERSON] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] ; запис у класному журналі 1987-1988 н.р. ст.182-183) і навчався в середній школі №2 міста Дубровиці Рівненської області з 01.09.1978 р. по 16.06.1988р. та отримав атестат про повну загальну середню освіту [NUMBER] (запис у книзі реєстрації атестатів 1978-1989р.р., ст.35 порядковий № 1440). Як вбачається із записів №1, 2 в трудовій книжці [NUMBER] , [PERSON] 17.06.1988 року був прийнятий на роботу робочим будівельної бригади Дубровицького РТП та звільнений 25.08.1988 року за власним бажанням у зв`язку із зарахуванням у вищий навчальний заклад. В своїх письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказали, що підтверджують факт проживання заявника [PERSON] в м. Дубровиця, Дубровицького (нині Сарненського) району, в спірний період. Також матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON] , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане Рівненською облдержадміністрацією, що також підтверджує факт проживання заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення. Отже з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] , хоча і не був зареєстрований у м. Дубровиця, Дубровицького (нині Сарненського) району в спірний період, однак фактично проживав в даному населеному пункті. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи викладене, на підставі досліджених судом належних та допустимих доказів - довідок, трудової книжки та письмових пояснень - встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживав без реєстрації в м. Дубровиця в період з 26 квітня 1986 року по 09 серпня 1993 року, вказаний факт ніким не оспорюється і не може бути встановлений в позасудовому порядку. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право для оформлення соціальних компенсацій та пільг, встановлених законодавством для осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС та постійно проживали в зоні радіаційного забруднення. . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що юридичний факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, його об`єктивність не викликає в суду сумніву, таким чином, заява про встановлення факту проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: approved