Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

В червні 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Дуброва Євгена Валерійовича, звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 5 500 доларів США, 3% річних у розмірі 49,27 доларів США та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] надала [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 500 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути вказані кошти в строк до 20.04.2025, що підтверджено письмовою розпискою. Однак своє зобов`язання щодо повернення коштів [PERSON] не виконав, уникає спілкування з позивачем, тому позивач звернулась до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.06.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд у відкритому судовому засіданні 21.07.2025. 11.08.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позовної заяви. За своїм змістом вказана заява є уточненням вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача, окрім основної вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 5 500 доларів США, яка залишалась без змін, ще 3% річних у розмірі 49,27 доларів США, тобто збільшився період до 08.08.2025. Також заявлено про стягнення судових витрат. 09.09.2025 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 05.11.2025. 05.11.2025 представник позивача - адвокат Дубров Є.В., звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочно рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання. Відзив (заперечення) на позов чи будь-які інші заяви (клопотання) від сторони відповідача до суду не надходили, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 06.04.2025 [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 500 доларів США та зобов`язався їх повернути не пізніше 20.04.2025, про що написав розписку. Оригінал розписки надано стороною позивача та міститься в матеріалах справи. На виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з встановленими судом фактичними обставинами справи, між сторонами\~ досягнуто згоди щодо істотних умов договору позики, який оформлено сторонами в письмовій формі шляхом написання розписки. Так, сторони досягли згоди, що відповідач зобов`язаний здійснити повернення коштів у розмірі 5 500 доларів США до 24.04.2025. Докази повернення грошових коштів у справі відсутні, отже свої зобов`язання [PERSON] не виконав, тому слід стягнути вказані кошти з відповідача в судовому порядку. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральна шкода. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Три відсотка річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Вказана позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Із наведеного позивачем розрахунку вбачається, що за борговий період з 21.04.2025 по 08.08.2025 на загальну суму боргу в розмірі 5 500 доларів США, нараховано 3% річних у розмірі 49,27 доларів США (5500х3/100х109/365). Суд погоджується з наведеним розрахунком, тому в цій частині позов також підлягає задоволенню. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів), які б спростовували викладені в позовній заяві обставини матеріали справи не містять. Щодо відшкодування судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 293,78 грн.

Outcome: approved