Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вказаний позов через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно з яким позивач просив стягнути з відповідача: -заборгованість за Договором № 4373057 у розмірі 95 988,67 гривень; -сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень; -витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 09 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі Первісний кредитор) та відповідачем було укладено Договір № 4373057 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір). Відповідно до умов Договору Первісний кредитор зобов`язався надати кредит відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а відповідач зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 95 988,67 гривень, право вимоги щодо якої на підставі договору факторингу перейшло до позивача. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов у встановлений судом строк не подала. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Процесуальні дії у справі. 27 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 31 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 09 лютого 2024 року між Первісним кредитором та відповідачем було укладено Договір на наступних умовах: -тип кредиту кредит, сума кредиту складає 10\~000,00 гривень; -строк кредиту 360 днів; -періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши відповідачу на картковий рахунок 10\~000,00 гривень, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». Разом з цим, пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Однак відповідач порушив свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 95 988,67 гривень, яка складається з: -суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 9 998,99 гривень, -суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 52 993,64 гривень, -суми заборгованості за процентами нарахованих позивачем за 132 календарних днів 32 996,04 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком, право вимоги щодо якої на підставі договору факторингу перейшло до позивача. Водночас статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8\~статті 178 ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Як встановлено, між відповідачем та Первісним кредитором було укладено Договір. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином, однак відповідач порушив свої зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, право вимоги щодо якої на підставі договору факторингу перейшло до позивача. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Диспозиція частини 1\~статті 526 ЦК України\~регламентує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно частини першої\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, надавши оцінку фактичним обставинам справи, аргументам сторін, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті\~ЦПК України\~визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено, між позивачем та адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року та відповідно до акту № 4373057 прийому-передачі виконаних робіт, вартість правничої допомоги у вказаній справі становить 10 000,00 гривень. Відповідно до диспозиції частини шостої\~статті 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем\~не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. На підставі викладеного, враховуючи складність справи, відсутність клопотання про зменшення витрат, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Outcome: approved