Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В червні 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 08 липня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем.У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дітей, наповнення і використання спільного бюджету. Починаючи з серпня 2022 року вона не проживає з відповідачем разом, сімейно -шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відсутній спільний бюджет. Вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення неможливим, подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача, примирення вважає не можливим. Позивачка в судове засідання не прибула, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач про дату, час і місце слухання справи була повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. За правилами п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки відповідач зареєстрований та фактично проживає у м. Донецьку, що віднесене до територій тимчасово окупованих російською федерацією, виклик останнього здійснювався судом через оголошення на офіційному веб -парталі Судова влада України. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 280\~ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що 08 липня 2016 року Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 359 (а.с.11). Від подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Позивачка вказує, що подружні відносини припиненні, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться. У відповідності до статті 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексуУкраїни\~- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України\~та\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Позивачка не вказує, яким надалі прізвищем хотіла б іменуватися, а тому суд не вирішує цього питання. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу,а тому подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б її інтересам. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved