Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача. [PERSON] ,\~11.08.2025\~року (вх.\~№ 17555)\~звернувся у\~Залізничний районний\~суд м.\~Львова з позовною заявою до ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якій просить суд: - визнати таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис № 238779, виданий 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 3611369 від 18.12.2020 року, укладеним з ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів»; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 26.06.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. було вчинено виконавчий напис № 238779, згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 3611369 від 18.12.2020 року, укладеним з ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів», право вимоги за яким перейшло до відповідача у справі згідно договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 2106 від 26.06.2021 року. У виконавчому написі вказано про стягнення за період з 20.06.2021 року по 26.06.2021 року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним і не підлягає виконанню. Зазначено, що [PERSON] \~нічого не\~відомо щодо\~наявності заборгованості\~перед відповідачем.\~Позивач з\~відповідачем не\~перебуває у\~жодних договірних\~відносинах та\~не позичав\~в останнього\~грошові кошти. Позивач наполягає на скасуванні виконавчого напису та зазначає, що у третьої особи були відсутні підстави для видачі оскаржуваного виконавчого напису, тому просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. ІІ. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. Судом у порядку ч. 8 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1668764 про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи позивача у справі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Також, 11.08.2025 року (вх. № 17556) [PERSON] , звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про забезпечення позову, у якій просить суд: - зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 238779, виданого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., згідно якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 3611369 від 18.12.2020 року, укладеним з ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів». Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.08.2025 року заяву про забезпечення позову передано головуючому судді Галайко Н. М. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.08.2025 року заяву позивача про забезпечення позову в цивільній\~справі за\~позовною заявою\~ [PERSON] до ТОВ «ФК Управління Активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Постановлено зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 238779, вчиненого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» грошових коштів у розмірі 12\~303 грн. 40 коп. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.11.2025 року клопотання відповідача про врегулювання\~спору за\~участю судді у справі повернуто заявнику. ІІІ. Позиція учасників справи. 3.1. Щодо правової позиції відповідача. У вказаний строк відповідач не надав\~суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Так, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (14.09.2025 року), що свідчить про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі. Таким чином, станом на день ухвалення рішення відповідачу відомо про існування даного судового провадження. Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив. Окремо суд приймає до уваги, що 01.10.2025 року (вх. № 21874) до суду надійшло письмове клопотання (документ\~сформований в\~системі «Електронний\~суд» 01.10.2025\~року) сторони відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами, за підписом керівника Кожем`яченко Ю. М. про врегулювання спору за участю судді, з посиланням на те, що спір можливо вирішити у мировому порядку за умов взаємних поступок. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.11.2025 року клопотання відповідача про врегулювання\~спору за\~участю судді у справі повернуто заявнику. Разом з цим, сторона відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами,\~за підписом\~керівника Кожем`яченко\~Ю.\~М. подала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог, згідно якої відповідач визнає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просить стягнути з відповідача 50% судового збору у порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. 3.2. Щодо правової позиції третьої особи. Третя особа не скористалася своїм правом на подання пояснень на позовну заяву та відзиву на позовну заяву. Суд направляв на адресу місцезнаходження третьої особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. копію ухвали про відкриття провадження у справі. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Третя особа приватний нотаріус кореспонденцію суду не отримав, а лист повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові № 755/4829/23, провадження № 61-73 св 24 від 13.05.2024\~року, згідно якої\~вказано,\~що: «суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням\~терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України)». Окремо суд зазначає, що згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. У свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п. 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року. Отже для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. У тому числі законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що третю особу належним чином повідомлено про розгляд справи незалежно від того чи отримав такий адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо третьої особи дотримано і справу може бути розглянуто по суті. IV. Позиція суду. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Окремо суд вважає необхідним зазначити, що дане рішення ухвалюється з урахуванням періоду перебування судді у відпустці. V. Встановлені судом фактичні обставини справи. За змістом копії виконавчого напису, вчиненого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остпенко Є. М., який зареєстровано у реєстрі за № 238779, запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами», якому ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 року відступило право вимоги за кредитним договором № 3611369 від 18.12.2020 року укладеного між ТОВ «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] . При цьому, в оскаржуваному виконавчому написі вказується, що стягнення заборгованості з [PERSON] , проводиться за період з 20.06.2021 року по 26.06.2021 року, загальна сума заборгованості становить 12\~303 грн. 40 коп., у тому числі: - 4 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; - 8\~278 грн. 40 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 25 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису. Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Гук М. І. про відкриття\~виконавчого провадження від 17.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 66544917 щодо примусового виконання зазначеного виконавчого напису № 238779 від 26.06.2021 року. Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Гук М. І. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.08.2021 року ухвалено визначити для [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 169 грн. 00 коп. VІ. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними, а саме: визнано незаконною\~та нечинною\~постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~року №\~662\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року рішення суду залишено без змін. Так, суд враховує у якості рекомендаційного (консультаційного) роз`яснення, викладене у п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», за змістом якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року (у редакції постанови КМУ від 29.11.2001 року). Пунктом 1\~зазначеного Переліку\~передбачено,\~що для\~одержання виконавчого\~напису за\~нотаріально посвідченими\~угодами,\~що передбачають\~сплату грошових\~сум,\~передачу або\~повернення майна,\~а також\~право звернення\~стягнення на\~заставлене майно,\~нотаріусу подаються:\~а)\~оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. п. 5 гл. 16 «Вчинення виконавчих написів» р. ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. VІІ. Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Так, суд враховує, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 26.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Доказів та обґрунтувань того, що договір, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис був нотаріально посвідчений, учасниками судового провадження не надано. Таким чином, матеріалами справи не спростовано, що подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вказаним вимогам Переліку. Встановлено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, відтак наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з зазначеним. Відповідна правова\~позиція викладена\~в постанові\~Верховного Суду\~від 21.10.2020\~року у\~справі №\~172/1652/18\~(провадження\~№ 61-16749св19),\~де,\~зокрема,\~зазначено наступне:\~«укладений між\~банком та\~позивачем кредитний\~договір,\~який наданий\~нотаріусу для\~вчинення виконавчого\~напису,\~не був\~посвідчений нотаріально,\~тому наявні\~підстави для\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~саме у\~зв`язку з\~недотриманням умов\~вчинення виконавчого\~напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Пізніше таку правову позицію підтвердила також і Велика Палата Верховного Суду, яка у п. 93-95 постанови від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказала, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім цього, суд приймає до уваги, що у постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла аналогічного висновку, викладеного вищевказаній постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Так, у справі, яка розглядається, відповідачем не доведено, а позивачем оспорюється, що сума заборгованості була саме такою, як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. З матеріалів справи не вбачається, що при винесенні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус вчинив дії щодо перевірки безспірності заборгованості. Суд враховує, що у постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.01.2023 року у справі № 619/4933/20 (провадження № 61-12141св21) якщо відповідачем не доведено направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень за договором позики грошових коштів, це є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного у сукупності, позовні вимоги про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІІІ. Судові витрати по справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 8.1. Щодо судового збору. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 33 від 08.08.2025 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 1 816 грн. 80 коп. (1\~211 грн. 20 коп. за подання позовної заяви та 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову). Так, відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 1 816 грн. 80 коп. судового збору, а тому [PERSON] слід повернути з державного бюджету 605 грн. 60 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову), 302 грн. 80 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову), та на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню 908 грн. 40 коп., з розрахунку: 605 грн. 60 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову), 302 грн. 80 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову). Окремо суд зазначає, що згідно поданого\~попереднього (орієнтовного)\~розрахунку суми\~витрат,\~які позивач\~поніс і\~які очікує\~понести у\~зв`язку із\~розглядом справи\~від 08.08.2025\~року вказано\~й про:\~«витрати на\~відправлення пошти»\~у сумі\~200\~грн.\~00\~коп. Однак суд вважає необхідним зазначити, що жодних підтверджуючих документів про вказану суму витрат матеріали справи не містять, фіскальні чеки ПАТ «Укрпошта» чи інші квитанції у матеріалах справи відсутні. З огляду на вказане у суду відсутні підстави стягнення вказаних витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved