Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Мартинова О.Ю. звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради, [PERSON] , в якому просить суд в порядку спадкування, визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини земельної ділянки № 5610100000:01:041:0012 та на 1/3 частини земельної ділянки № 5610100000:01:041:0013; судовий збір залишити за позивачем. В обґрунтування позову вказує на те, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) з 19 травня 2009 року є власником квартири [ADDRESS] , у якій проживала разом із своєю бабусею [PERSON] . Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження № [NUMBER] та свідоцтвом про народження № [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу із громадянином [PERSON] позивач змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується Витягом № 00050744672 від 19.05.2025 року. Після розірвання шлюбу позивач залишилась на прізвищі [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 07.12.2001 року. 13 травня 2013 року у квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу, [PERSON] померла. Після її смерті видкрилась спадщина. Спадкоємцями [PERSON] є: її донька - [PERSON] спадкоємець першої черги; її онука - [PERSON] спадкоємець другої черги. До складу спадщини увійшли: 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0048 га з кадастровим номером 5610100000:01:041:0013; 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0018 га з кадастровим номером 5610100000:01:041:0012. 11 квітня 2025 року позивач звернулась до державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. В цей же день, 11 квітня 2025 року державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. було винесено постанову, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що заявник не підтвердила факт реєстрації місця проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Таким чином, позивач позбавлена права успадкувати майно своєї бабусі, що змусило її звернутися до суду з цим позовом. У відзиві на позовну заяву від 14.08.2025 представник відповідача Рівненської міської ради Кунаш Т.В. зазначає, що у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 759/19779/18, провадження № 61-4523св21, сформульовано висновок, відповідно до якого у справах про визнання у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Наведене свідчить, що територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Сторони у судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] у поданій заяві від 26.09.2025 позов визнає повністю, просить роглянути справу без її участі. Ухвалою суду від 30 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року клопотання представника позивача - адвоката Мартинова О.Ю. про залучення співвідповідача у справі задоволено, залучено в якості співвідповідача [PERSON] у справі. Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) (надалі позивач) з 19 травня 2009 року є власником квартири [ADDRESS] , у якій проживала разом із своєю бабусею [PERSON] . Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження № [NUMBER] та свідоцтвом про народження № [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу із громадянином [PERSON] позивач змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується Витягом № 00050744672 від 19.05.2025 року. Після розірвання шлюбу позивач залишилась на прізвищі [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 07.12.2001 року. 13 травня 2013 року у квартирі [ADDRESS] , що належить позивачу, [PERSON] померла. Після її смерті видкрилась спадщина. Спадкоємцями [PERSON] є: її донька - [PERSON] спадкоємець першої черги; її онука - [PERSON] спадкоємець другої черги. До складу спадщини увійшли: 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0048 га з кадастровим номером 5610100000:01:041:0013; 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0018 га з кадастровим номером 5610100000:01:041:0012. 11 квітня 2025 року позивач звернулась до державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. В цей же день, 11 квітня 2025 року державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. було винесено постанову, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що заявник не підтвердила факт реєстрації місця проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Таким чином, позивач позбавлена права успадкувати майно своєї бабусі, що змусило її звернутися до суду з цим позовом. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Рівненської державної нотаріальної контори Гордійчук В.П. місцем відкриття спадщини є [ADDRESS] . Відповідно до Договору дарування від 19 травня 2009 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В. і зареєстрованого за № 1082 власником квартири [ADDRESS] , яка є місцем відкриття спадщини є позивач. До дня відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, опікувалась та допомагала їй. Факт постійного проживання позивача у своїй квартирі разом із спадкодавцем підтверджують свідки [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) і [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), заяви яких долучені до матеріалів справи. Інший спадкоємець проживала окремо від спадкодавця, заяву про прийняття спадщини в порядку ст.ст.1269, 1270 ЦК України не подавала. Відповідно до Витягу із Спадкового реєстру № 80638031, станом на 28.03.2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] органами нотаріату не заводилась. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, що отримав спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України. Відповідно до Інформаційної довідки № 397190412 співвласником 1/3 частки земельної ділянки № 5610100000:01:041:0012 площею 0,0018 га є [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки № 397190056 співвласником 1/3 частки земельної ділянки № 5610100000:01:041:0013 площею 0,0048 га є [PERSON] . Виходячи з положень частини 1 статті 1216, частини 3 статті 1268 ЦК України, позивач прийняла спадщину, в тому числі і на частки земельних ділянок № 5610100000:01:041:0012 та № 5610100000:01:041:0013. З огляду на те, що державним нотаріусом Рівненської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання права власності судом. У постанові від 31 січня 2024 року справа № 175/654/22 Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки державним нотаріусом було винесено постанову, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, спір підлягає вирішенню у судовому порядку. Враховуючи, що днем відкриття спадщини є [INFO] , спірні правовідносини регулюються положенням книги 6 ЦК України в редакції 19.01.2013 року. Згідно із частиною 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно із частиною 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За правилами частини 3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у видачі свідоцтва нотаріусом зазначено, що заявником не подано у строк, передбачений Законом заяви на прийняття спадщини, а документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем позивачем не надано. Натомість, частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20. Оскільки вказані земельні ділянки є приватизованими, тому позовні вимоги [PERSON] до Рівненської міської ради про визнання права власності на спадкове майно не підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги доведені стороною позивача в повній мірі стосовно відповідача [PERSON] , а тому позов підлягає до задоволення частково. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. У зв`язку з диспозитивністю судового процесу, суд не стягує з відповідача на користь позивача позивача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed