Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" звернулося до Київського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 6640,00 грн, судових витрат у розмірі 2442,40 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Ухвалою суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці визначений п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов. Копію ухвали про відкриття провадження направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. 08.10.2025 на електронну адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги визнає, просить врахувати суд її бажання добровільно виконати зобов`язання в межах заявленої суми, а також просить суд, з огляду на фінансові можливості, надати дозвіл на погашення заборгованості частинами: по 1500,00 грн щомісяця до повного погашення заборгованості. Зави та/або клопотання із запереченнями проти розгляду справи без виклику сторін до суду не надходили. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, які встановлені судом. 12.10.2019 між ТОП «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладений кредитний договір № 85799 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий но номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила с публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. 1.4 Кредитного договору кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної кратки, вказаної клієнтом, а саме: на картку № [NUMBER] . [PERSON] виданий кредит у розмірі 4000,00 гривень строком на 30 днів з процентною ставкою 2 % в день або 730 % річних. Факт видачі кредитних коштів підтверджується наданою позивачем інформаційною довідкою, а також позицією відповідачки, відповідно до якої [PERSON] підтверджує отримання та використання кредитних коштів. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 6640,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн - простроченої заборгованості за тілом кредиту, 2640,00 грн - простроченої заборгованості за процентами. Розмір заборгованості також відповідачкою не оспорюється. Позовні вимоги визнає 17.02.2022 між ТОП «ЗАЙМЕР» та позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОП «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до Договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Щодо узгодження сторонами істотних умов кредитного договору Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Як вбачається з матеріалів справи договір підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатором, сам факт укладення договору та отримання коштів нею не заперечується, а отже такі дії сторін свідчать про укладення договору про надання фінансового кредиту з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину та визнається відповідачкою. Щодо стягнення заборгованості по кредитному договору Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не повернуті, то кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, з відповідачки слід стягнути 6640,00 грн за кредитом, оскільки вказана заборгованість підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Щодо вирішення питання про розстрочення сплати заборгованості по кредитному договору 08.10.2025відповідачка [PERSON] звернулась із заявою, в якій просила розстрочити оплату суми боргу по 1500,00 грн щомісяця до повного погашення боргу, посилаючись на складне матеріальне становище. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України). З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19. Необхідною умовою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є ретельне з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін у справі. Це означає, що суд повинен дослідити та оцінити як доводи, так і заперечення кожної сторони. Зокрема, має бути врахований вплив рішення про розстрочення на права та інтереси позивача, його потенційні наслідки для виконання зобов`язання в повному обсязі та забезпечення належного рівня захисту прав сторін. Водночас суд повинен оцінити обставини, які обґрунтовують потребу відповідачки у розстроченні, такі як фінансовий стан, характер зобов`язань та інші фактори, що можуть впливати на можливість своєчасного виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі N926/4693/23. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. З наведеного слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Таким чином, відстрочка рішення суду може бути застосована судом лише у виключних випадках (у даному випадку з належним підтвердженням матеріального становища), оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строки і порядок, передбачений чинним законодавством. Ініціюючи розстрочення виконання рішення суду, відповідачка не навела та не надала доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Ураховуючи викладене, суд виснував про відсутність підстав для задоволення заяви відповідачки щодо розстрочення виконання рішення суду. Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що за наявності підстав та їх підтвердження, вона має право після ухвалення рішення звернутися, як до суду так і до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Відповідно до платіжної інструкції № 3 9095 від 29.05.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,4 грн. Приймаючи до уваги норми ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 1211,20 грн, а 50% судового збору у сумі 1211,20 грн повернути позивачу з державного бюджету. На підставі ст.ст.207, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved