Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

у липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 220,80 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Кредитний Договір № 414714570. Цей договір укладений у вигляді електронного документа, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно\~Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 14 400,00 гривень шляхом їх перерахування на вказаний відповідачем рахунок, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди щодо продовження дії договору, відповідно до умов яких ТОВ ««МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належні йому Права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги. 05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди щодо продовження дії договору, відповідно до умов яких ТОВ ««ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» приймає Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги. 04.06.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає (відступає) позивачу належні йому Права вимоги, а позивач приймає Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином ТОВ ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам кредитного Договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним Договором № 414714570 від 26.01.2021 року в розмірі 51220,80 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі та відшкодувати судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою суду від 31.07.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження). Ухвалою суду від 31.07.2025 року було задоволено клопотання позивача про витребування документів в АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 25.08.2025 року. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. В матеріалах справи мається заява представника позивача про підтримання позовних вимог, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279\~ЦПК України не\~надходило. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 26.01.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено Кредитний Договір №414714570. Відповідно до договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у загальному розмірі 14\~400,00 гривень зі строком користування протягом 30 днів з можливістю продовження строку, а відповідач зобов`язався вчасно повернути позику, а також сплатити плату (проценти) від суми позики. Дисконтна процентна ставка за один день 0,16 %. Індивідуальна процентна ставка - 1,60 % в день. Базова процентна ставка - 1,70% в день. Факт перерахування 26.01.2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» грошових коштів у розмірі 14400 гривень та їх зарахування на картковий рахунок відповідача [NUMBER] підтверджується квитанцією ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 26.01.2021 року, інформацією з АТ КБ «ПриватБанк» та випискою про рух коштів по рахунку відповідача. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди №19,26, 27, 31, 32 щодо продовження дії договору до 31.12.2024 року, відповідно до умов яких ТОВ ««МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належні йому Права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №127 від 29.03.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , який зазначений під №933 в реєстрі прав вимоги, за кредитним договором №414714570 в розмірі 32342,40 гривень. Також 05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди №2, 3 щодо продовження дії договору до 30.12.2024 року, відповідно до умов яких ТОВ ««ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» приймає Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року до Договору факторингу №05/0820-01, ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , який зазначений під №11686 в реєстрі прав вимоги, за кредитним договором №414714570 в розмірі 51220,80 гривень. Крім того 04.06.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем (ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» передає (відступає) позивачу належні йому Права вимоги, а позивач приймає Права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Акт прийому передачі Реєстру Боржників підписаний сторонами 04.06.2025 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №04/06/25-Ю, від 04.06.2025 року, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , який зазначений під №1353 в реєстрі боржників, за кредитним договором №414714570 в розмірі 51220,80 гривень. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Вищевказаний договір з додатковою угодою був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 207, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV7Н7М7. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором відповідно до розрахунку наданого позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 51220,80 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 14400,00 грн та заборгованість за процентами у розмірі 36820,80 грн. Так, з наданого розрахунку заборгованості, проведеного первісним кредитором, слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 29.03.2021 року відповідачу нараховано борг за умовами електронного кредитного договору: борг за тілом кредиту в розмірі 14400 грн та борг зі сплати процентів у розмірі 17942,40 гривень, а всього на суму 32011,20 гривень. Також в подальшому правонаступником первісного кредитора, яким за додатковою угодою до договору факторингу стало ТОВ «Таліон Плюс», та яким, крім наявної вимоги, отримано право майбутньої вимоги, позичальнику додатково нараховано проценти за користування кредитом, починаючи з 29.03.2021 року по 25.05.2021 року, які разом з сумою процентів, що передано за правом вимоги, склали загальну суму 51220,80 гривень. Цю суму ТОВ «Таліон Плюс» передав на підставі іншого договору факторингу, укладеного ним з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а останнє, в свою чергу, позивачу ТОВ «Юніт Капітал», які заявили про їх стягнення у поданому до суду позові. Отже, додатково нараховані проценти, нараховані відповідно до умов договору та у відповідності до умов договорів факторингу, предметом за якими згідно до положень пунктів 1.3 є права грошової вимоги до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому, на підставі реєстру боржників з визначенням суми боргу первісним кредитором та з можливістю нарахування його правонаступниками додаткових сум у відповідності до укладеного електронного договору з боржницею. Такі проценти правонаступника первісного кредитора нараховані правильно та відповідачем розмір їх нарахування належним чином не спростовано. За наведеного, суд вважає наявними підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 51220,80 гривень. Таким чином позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №414714570 від 26.01.2021 року в загальному розмірі 51220,80 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14400,00 грн та заборгованість за процентами у розмірі 36820,80 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи розмір та види судових витрат по справі, ступінь доведеності факту їх понесення позивачем, а також результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Щодо вирішення судом питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч.3-4\~ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір №05/06/25-01 про надання правничої допомоги від 05.06.2025 укладений між АБ «Тараненко та партнери» в особі адвоката Тараненка А.І. та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та додаткову угоду до нього №25770510921 від 05.06.2025 року, протокол погодження вартості послуг; відповідно до яких визначена вартість за надані послуги в погодинному розрізі; акт наданих послуг від 25.06.2025 року з описом наданих послуг у розмірі 7000,00 гривень. За змістом частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежне від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 цього Кодексу). Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн за участь у даній справі, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи та ціною позову, їх необхідністю для постановлення судового рішення, суд дійшов висновку, що написання позовної заяви здійснено у типовій категорії справ, а тому не потребує значних затрат часу на виконання таких робіт. Крім того суд вважає що окреме вивчення матеріалів справи ( поза рамками складання позовної заяви ) тривалістю 2 години та складання адвокатського запиту про отримання інформації яка містить банківську таємницю та не підлягає розголошенню стороннім особам - не відповідає критерію необхідності. Таким чином, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в даній справі повинні складати 4000,00 гривень. Таким чином у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.

Outcome: approved