Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

У серпні 2025 року Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] угли про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є біологічного матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження Ярьоменко Каміли проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з державного реєстру актів цивільного стану. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.06.2024 року у справі № 759/722/24 у [PERSON] було відібрано дітей без позбавлення батьківських прав. Стягнено з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 січня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Протягом періоду з дня відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] угли жодного разу не виявляли зацікавленості у житті дітей, не навідувалися до місця їхнього проживання, не зверталася до служби у справах дітей із питаннями, що стосуються їхнього стану чи потреб. Матір та батько не підтримують жодного контакту з дітьми, участі у їхньому вихованні не беруть, матеріальної допомоги не надають. 15 липня 2025 року телефонному режимі спеціалістами служби у справах дітей була проведена бесіда з матір`ю дитини. [PERSON] повідомила, що давно не спілкувалась з дітьми, обіцяла завітати до служби у справах дітей для бесіди. Більше на зв`язок зі службою мати не виходила та на неодноразові телефонні дзвінки не відповідала. Також матері були надіслані листи запрошення за адресою реєстрації. На листи матір не відреагувала, до служби не завітала. Працівниками служби у справах дітей Борщагівської сільської ради було направлено лист до служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо обстеження умов проживання та відібрання пояснень у [PERSON] . У відповіді служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації зазначено: «Спеціалістами Служби спільно з інспектором ВЗГ УПП та м. Києві здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , двері квартири відкрила жінка, яка назвалась [PERSON] , мати громадянки [PERSON] . Громадянка [PERSON] дозволу обстежити умови проживання не надала, пояснила, що її донька за цією адресою проживає не постійно, інколи приходить переночувати. Умови проживання за вказаною адресою, які спеціалісти побачили крізь двері не задовільні, з квартири відчувається неприємний запах, квартира потребує ретельного прибирання та ремонту. З громадянкою [PERSON] в телефонному режимі під час спілкування запрошено до Служби на бесіду, але вона відмовилася прийти, розмова була агресивна, вбачалися ознаки перебування в стані алкогольного сп`яніння. Службою у справах дітей неодноразово направлялися офіційні звернення до органів Національної поліції України з метою встановлення місцезнаходження батька малолітньої дитини - [PERSON] угли, а також для отримання будь-якої наявної інформації щодо нього. Проте відповіді на ці запити або не надходили взагалі, або містили формальні повідомлення про те, що в наявних базах даних та інформаційних ресурсах Національної поліції відсутня будь-яка інформація стосовно вказаної особи. У листах також зазначається, що його місцезнаходження не встановлено. Крім того, Службою у справах дітей було направлено окреме звернення до Ірпінського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області з проханням падати інформацію щодо реєстрації або перебування на території України громадянина [PERSON] угли. У відповідь зазначеним органом повідомлено, що за наявними обліковими даними Ірпінського об`єднаного відділу ДМУ ДМС у місті Києві та Київській області інформація про вказану особу відсутня. Позивач зазначає, що наведене свідчить про те, що місцезнаходження батька дитини станом на момент звернень не встановлено, а будь-які контактні або ідентифікаційні відомості щодо нього в державних реєстрах та базах даних відсутні. Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради було надіслано запит до служби у справах дітей її Шостинської міської ради (на території якої наразі перебувають діти) з проханням надати інформацію чи звертались [PERSON] та [PERSON] до служби. У відповіді служби у справах дітей Шостинської міської ради вказано: «До служби у справах дітей мати [PERSON] та батько [PERSON] угли не звертались, співпраця з ними відсутня». Також КЗ «Центр падання соціальних послуг Борщагівської сільської ради» надано відповідь на запит служби у справах дітей Борщагівської сільської, в якому вказано: «Центр надає інформацію щодо здійснення соціального супроводи сім`ї гр. [PERSON] , у якої перебували па виховані малолітні діти, до моменту вилучення, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] терміном з 21 грудня 2023 року по 11 грудня 2024 року. За результатами відвідувань з`ясовано, що для дітей не були створені належні умови для здорового розвитку та відповідно до їх потреб, в будинку постійно брудно, відсутні необхідні засоби гігієни, не підтримане раціональне харчування, недотримання режимного дня, діти в занедбаному стані. Мама малолітніх дітей разом із цивільним чоловіком постійно перебували в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до ухиляння від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей та догляду за ними. Сім`я [PERSON] проживала в орендованому будинку. Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з подальшим розміщенням в медичний центр. Малолітніх дітей влаштували на тимчасове проживання до тітки гр. [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку із зміною місця проживання, Центром припинено надання соціальної послуги соціального супроводу з 11 грудня 2024 року сім 'ї [PERSON] , де виховувалися малолітні діти». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.07.2025 року було винесено питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В результаті розгляду зазначеного питання, комісією було вирішено рекомендувати органу опіки та піклування підготувати та надати позовну заяву про позбавлення батьківських прав та висновок до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що [PERSON] та [PERSON] угли не піклувалися та не піклуються про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своїх дітей, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, не цікавляться їх підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі Відносно [PERSON] 11.07.2023 року та 20.04.2023 року складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання обов`язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дітям доступу до культурних та інших цінностей. Умови проживання дітей незадовільні, матір зловживає алкогольними напоями, в квартирі брудно. З матір`ю систематично проводились бесіди, але очікуваних результатів це не дало. Встановити місце знаходження чи перебування батька є неможливим. Позивач вважає, що обставини, викладені в позовній заяві дають право виконавчому комітету, як органу опіки та піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, на звернення до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі зазначеного позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до початку судового засідання подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив на позовну заяву від відповідачів не надходив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є. біологічною матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.05.2014 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.10.2022 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00050737254, батьком [PERSON] , [INFO] , зазначений: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.06.2024 року у справі № 759/722/24 у [PERSON] було відібрано її дітей: [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 січня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що протягом періоду з дня відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] угли жодного разу не виявляли зацікавленості у житті дітей, не навідувалися до місця їхнього проживання, не зверталася до служби у справах дітей із питаннями, що стосуються їхнього стану чи потреб. Матір та батько не підтримують жодного контакту з дітьми, участі у їхньому вихованні не беруть, матеріальної допомоги не надають. Позивачем зазначено, що 15 липня 2025 року у телефонному режимі спеціалістами служби у справах дітей була проведена бесіда з матір`ю дитини. [PERSON] повідомила, що давно не спілкувалась з дітьми, обіцяла завітати до служби у справах дітей для бесіди. Більше на зв`язок зі службою мати не виходила та на неодноразові телефонні дзвінки не відповідала. Також матері були надіслані листи запрошення за адресою реєстрації. На листи матір не відреагувала, до служби не завітала. Відповідно до відповіді служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації: «Спеціалістами Служби спільно з інспектором ВЗГ УПП та м. Києві здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , двері квартири відкрила жінка, яка назвалась [PERSON] , мати громадянки [PERSON] . Громадянка [PERSON] дозволу обстежити умови проживання не надала, пояснила, що її донька за цією адресою проживає не постійно, інколи приходить переночувати. Умови проживання за вказаною адресою, які спеціалісти побачили крізь двері не задовільні, з квартири відчувається неприємний запах, квартира потребує ретельного прибирання та ремонту. З громадянкою [PERSON] в телефонному режимі під час спілкування запрошено до Служби на бесіду, але вона відмовилася прийти, розмова була агресивна, вбачалися ознаки перебування в стані алкогольного сп`яніння». Службою у справах дітей направлялися офіційні звернення до органів Національної поліції України з метою встановлення місцезнаходження батька малолітньої дитини [PERSON] угли, а також для отримання будь-якої наявної інформації щодо нього. Проте відповіді на ці запити містили повідомлення про те, що в наявних базах даних та інформаційних ресурсах Національної поліції відсутня будь-яка інформація стосовно вказаної особи. У листах також зазначається, що його місцезнаходження не встановлено. Крім того, Службою у справах дітей було направлено окреме звернення до Ірпінського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області з проханням падати інформацію щодо реєстрації або перебування на території України громадянина [PERSON] угли. У відповідь зазначеним органом повідомлено, що за наявними обліковими даними Ірпінського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області інформація про вказану особу відсутня. Таким чином, місцезнаходження батька [PERSON] не встановлено, а будь-які контактні або ідентифікаційні відомості щодо нього в державних реєстрах та базах даних відсутні. У відповіді служби у справах дітей Шостинської міської ради вказано: «До служби у справах дітей мати [PERSON] та батько [PERSON] угли не звертались, співпраця з ними відсутня». Також КЗ «Центр падання соціальних послуг Борщагівської сільської ради» надано відповідь на запит служби у справах дітей Борщагівської сільської, в якому вказано: «Центр надає інформацію щодо здійснення соціального супроводи сім`ї гр. [PERSON] , у якої перебували на виховані малолітні діти, до моменту вилучення, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] терміном з 21 грудня 2023 року по 11 грудня 2024 року. За результатами відвідувань з`ясовано, що для дітей не були створені належні умови для здорового розвитку та відповідно до їх потреб, в будинку постійно брудно, відсутні необхідні засоби гігієни, не підтримане раціональне харчування, недотримання режимного дня, діти в занедбаному стані. Мама малолітніх дітей разом із цивільним чоловіком постійно перебували в стані алкогольного сп`яніння, що призвело до ухиляння від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей та догляду за ними. Сім`я [PERSON] проживала в орендованому будинку. Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з подальшим розміщенням в медичний центр. Малолітніх дітей влаштували на тимчасове проживання до тітки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку із зміною місця проживання, Центром припинено надання соціальної послуги соціального супроводу з 11 грудня 2024 року сім`ї [PERSON] , де виховувалися малолітні діти». На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.07.2025 року було винесено питання про доцільність / недоцільиість позбавлення, батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В результаті розгляду зазначеного питання, комісією було вирішено рекомендувати органу опіки та піклування підготувати та надати позовну заяву про позбавлення батьківських прав та висновок до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] угли не піклувалалиеь та не піклуються про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своїх дітей, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, не цікавляться їх підготовкою до самостійного життя, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі Відносно [PERSON] 11.07.2023 року та 20.04.2023 року складені адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Згідно з постановою Святошинського районного суду міста Києва від 17.05.2023 року, [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 02.08.2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. Отже, [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання обов`язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дітям доступу до культурних та інших цінностей. Умови проживання дітей незадовільні, матір зловживає алкогольними напоями, в квартирі брудно. З матір`ю систематично проводились бесіди, але очікуваних результатів це не дало. Встановити місце знаходження чи перебування батька є неможливим. Спірні правовідносини регулюються нормами матеріального права визначені, зокрема, Сімейним кодексом України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 9 даної Конвенції, передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року у справі № 215/3495/21 у п.53 - «Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини діях батьків». У п. 54 зазначеної постанови Верховний суд зазначив: «Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17». Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Так, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позивач надав суду переконливі докази, які свідчать про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачів, що визначені пунктом другим частини першої ст. 164 СК України. Зокрема, рішенням від 07.08.2025 року №637/28 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 22 липня 2025 року (протокло №13) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Отже, судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина та дочки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, що об`єктивно підтверджено наявним в матеріалами справи доказами. Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов`язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Таким чином доведеним є те, що відповідачі по справі дійсно ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в їх утриманні участі не приймають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, що підтверджено дослідженими в ході судового засідання письмовими доказами, а саме: рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.06.2024 року у справі № 759/722/24, наказом №253 від 22.12.2023 служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, наказом №254 від 22.12.2023 служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, актом про відібрання малолітніх дітей, характеристикою поліцейського офіцера громади відділу превенції Бучанського РУП, наказом служби у справах дітей «Про тимчасове влаштування дітей» №267, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до служби у справах дітей Святошинської РДА вих. №645, листом служби у справах дітей Святошинської РДА вих. №40-1394 та актом обстеження умов проживання, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 28.02.2024 вих. № 165, листом відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 01.03.2024, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 07.10.2024 вих. № 863, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до Бучанського районного управління поліції від 02.01.2025 вих. №7, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 20.02.2025 вих. № 157, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 26.03.2025 вих. № 273, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 22.04.2025 вих. № 354, листом відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 30.05.2025, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до відділення поліції № 5 Бучанського РУП в Київській області від 02.06.2025 вих.№507, листом відділення поліції №5 Бучанського РУП в Київській області від 13.06.2025, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до Ірпінського об`єднаного відділу ЦМ УДМС у місті Києві та Київській області від 04.11.2024 вих. № 939, листом Ірпінського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 29.11.2024, листом Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до Служби у справах дітей Шостенської міської ради від 28.07.2025 вих. № 681, листом Служби у справах дітей Шостинської міської ради від 29.07.2025, листом служби у справах дітей Борщагівської сільської ради до КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» вих. №632 від 07.07.2025 року, листом КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» від 18.07.2025 року, рішенням та висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав малолітнього з боку матері та батька. Невиконання матір`ю та батьком своїх батьківських обов`язків, щодо виховання та утримання сина та дочки негативно впливає на їх розвиток, а відтак суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] угли відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд визначає розмір аліментів на дітей у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров`я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] угли є працездатною особою, відомості про розмір та джерела доходів відповідача відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд доходить висновку, що аліменти з відповідача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , необхідно стягнути в розмірі 1/4 частки від доходів відповідача, однак, не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (13.08.2025 року) і до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору, тобто по 1 211,20 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved