Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 69\~442,26 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.05.2020 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001600572002, за яким останньому видано кредит у розмірі 33\~297,82 грн. Крім того, 06.01.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1010014241, за яким останньому видано кредит у розмірі 11 300 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань станом на 10.01.2025 утворилась заборгованість у загальному розмірі 69\~442,26 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до автоматизованого протоколу розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано учасникам справи, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, відомості про яке отримано в порядку, визначеному ст. 187 ЦПК України. При цьому, вказана кореспонденція скеровувалась відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідач, в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається таким, якому вручено судове рішення. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 28.05.2020 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №2001600572002, шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 15 000 грн. Сторонами погоджено розмір стандартної процентної ставки, що становить 47,88%, реальна процентна ставка 47,88%, строк дії кредитного ліміту, що становить 12 місяців з дня надання кредитного ліміту, графік платежів, загальні витрати за споживчим кредитом, загальну вартість кредиту. Крім того, 06.01.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір №1010014241, шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого відповідачу видано кредит у розмірі 11\~300,00 грн. Встановлено, що АТ «ПУМБ» належним чином виконало свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами, шляхом надання відповідачу коштів у порядку та на умовах, визначених цими договорами, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 28.05.2020 до 10.01.2025 та платіжною інструкцією №TR.46761940.71707.8810 від 06.01.2021. Водночас, відповідач, користуючись кредитними коштами, взяті на себе зобов`язання за договорами належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, що згідно з розрахунками, наданими позивачем, складається з наступного: за кредитним договором №2001600572002 від 28.05.2020 у розмірі 61\~643,33 грн., з яких: 29\~797,82 грн. заборгованість за сумою кредиту, 31\~845,51 грн. заборгованість за відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором №1010014241 від 06.01.2021 у розмірі 7\~798,56 грн., з яких: 4\~670,04 грн. заборгованість за сумою кредиту, 0,37 грн. заборгованість за відсотками, 3\~128,15 грн. заборгованість за комісією. Доказів на спростовання факту укладення кредитних договорів та отримання відповідачем кредитних коштів на умовах, що передбачені такими договорами, а також доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами матеріали справи не містять. З огляду на вищевикладене та те, що відповідач допустив порушення умов кредитних договорів, в добровільному порядку ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, не погашає заборгованість, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 66\~314,11 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором №2001600572002 від 28.05.2020 у розмірі 61\~643,33 грн., за кредитним договором №1010014241 від 06.01.2021 у розмірі 4\~670,41 грн., є підставними, відтак позов в цій частині слід задовольнити. При вирішенні вимоги позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 3\~128,15 грн. за кредитним договором №1010014241 від 06.01.2021, суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням наведеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 3\~128,15 грн. до задоволення не підлягає. Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~313,27 грн., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial