Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивує позов тим, що 21.01.2022 року між [PERSON] та ТОВ "КОШЕЛЬОК" укладено договір 3285910323-590658 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору №3285910323-590658 від 21.01.2021. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 75000 грн., початковий строк кредитування 28 днів, відсоткова ставка 1,85% на добу за початковий строк кредитування. Кредитні кошти кредитодавець перерахував на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті. Згідно умов кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 18.02.2022 до 18.05.2022, за ставкою 2,2% на добу. Відповідач не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 26235 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 7500 грн.; заборгованість за відсотками за користування позикою 18735 грн. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 26235 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 10000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову прохав розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. /а.с.5/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17) Отже, відповідачка вважається такою, що про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21 січня 2022 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено Договір №3285910323-590658 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику споживчий кредит у сумі 7500 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. /а.с.9-15/ Згідно умов договору п. 1.3.2 Проценти за користування кредитом встановлені в розмірі 3885 грн., які нараховуються за ставкою 1,85 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.3.5 договору нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом здійснюється за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1 Договору кредит надається строком на 28 днів, (лояльний період) початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Відповідно до п. 2.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1 Договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування Кредитом. Згідно п. 3.6. та п. 3.7. Договору, строк користування кредитними коштами продовжено на 90 днів, тобто з 18.02.2022 року до 18.05.2022 року, за ставкою 2,2% на добу. Факт надання позичальнику кредитних коштів в сумі 7500 грн. підтверджується інформаційною довідкою АТ «ТАСКОМБАНКОМ» від 17.10.2024 року, а також повідомленням про успішне зарахування через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» /а.с.20, 21/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував. В період з 21.02.2022 до 18.05.2022 року утворилась заборгованість в сумі 26235 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. /а.с.16-17/ До складу заборгованості входять 7500 грн. за простроченим тілом кредиту та 18735 грн. простроченої заборгованості по процентам за користування позикою. При цьому, суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний позичальником в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Заборгованість позичальника залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та адвокатське бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого бюро Гурського Германа Юрійовича, додаток до договору про надання правової допомоги від 15.05.2025 /а.с.36, 37/ Згідно додатку до договору про надання правової допомоги убачається, що вартість оформлення документів щодо надання правничої допомоги за 30 хвилин складає 1000 грн., збір та аналіз доказів, формування правової пропозиції за 1 годину складає 2000 грн., складання позовної заяви за дві години складає 4000 грн., формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідачу) за 1 годину складає 2000 грн., відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі за 30 хвилин складає 1000 грн. і загальна вартість послуг склала 10000 гривень. /а.с.37/ Під час вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі\~№ 580/2610/19 про те, що заповнення ордеру на надання правової допомоги, виготовлення копій відзивів для відповідача, оформлення поштових відправлень на адресу відповідача та суду (заповнення описів, оформлення конвертів) не є професійною правничою допомогою і не потребує спеціальних юридичних знань у галузі права. З наведених у вказаній постанові міркувань суд доходить висновку, що до вартості наданої правничої допомоги безпідставно включено вартість направлення позову стороні та до суду. Також, на думку суду безпідставно виокремлено у окрему послугу формування додатків до позовної заяви, оскільки додатки є невід`ємною частиною позовної заяви. Крім того, відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (постанова ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16) Втім, позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження фактичного надання правничої допомоги (акт виконаних робіт, акт приймання-передавання\~наданих послуг тощо), а також не додано доказів про оплату наданих послуг. Враховуючи наведене, суд вважає недоведеним надання позивачу правничої допомоги на заявлену суму, а тому у стягненні таких судових витрат слід відмовити.

Outcome: approved