Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

І. Зміст спору ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.05.2021 між ТОВ «Мілоан» і відповідачем був укладений кредитний договір № 3130509, згідно з яким відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000 гривень. Відповідач не виконав належним чином свої кредитні зобов`язання за договором. 13.09.2021, згідно з умовами договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за договором на користь позивача, який набув право вимоги до відповідача на загальну суму 71 850 грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54000 грн - заборгованість за відсотками, 2850 грн - заборгованість за комісійними винагородами, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати у справі: 2422,40 грн судового збору, 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з відзивом на позовну заяву відповідач стверджує, що договір про споживний кредит від 20 травня 2021 року ним не підписаний, на першому аркуші договору у верхній правій частині міститься позначка про підписання «[PERSON], ТОВ Мілоан час 20 травня 2021 року». Будь-яких відміток про те, що у який спосіб відповідачем підписано договір у такому не міститься. Відповідач вважає, що позивачем не доведено, що саме він і з такими умовами підписав кредитний договір від 20 травня 2021 року № 313059. Анкета - заява на кредит від 20 травня 2021 року № 313059 року містить реквізити сторін, відмітку про погодження, проте також не містить підпису відповідача. З Паспорта споживчого кредиту від 20 травня 2021 року № 313059 вбачається, що його підписано електронним підписом кредитодавця [PERSON] та споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та не зазначено, яким саме споживачем, його ім`я та прізвище. Позивачем не надано доказів, що відповідач пройшов ідентифікацію в особистому кабінеті на офіційному веб сайті ТОВ «МІОЛАН» та подавав заявку на отримання кредиту. Відповідач зазначає, що платіжне доручення № 46706948 від 20 травня 2021 року надане позивачем (створене ТОВ «Мілоан») не підтверджує перерахування коштів на рахунок відповідача, оскільки не містить номера банківського рахунку. Також в платіжному доручені не міститься відміток про його виконання. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач, як позичальник будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем грошових коштів, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання ним коштів згідно з кредитними договорами, тому, на думку відповідача, в задоволені позову слід відмовити. Крім того, позивачем доказів щодо здійснення оплати відступлення права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» ТОВ «МІЛОАН» за факторингу даним договором не надано. Щодо стягнення комісії, то відповідач зазначає, що у кредитному договорі кредитодавцем не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з наданням кредиту за які може бути стягнуто комісію передбачену п. 1.5.1 Договору. Відповідач вважає, що положення пункту п. 1.5.1 Договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», частини п`ятої статті частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Положення кредитного договору 20 травня 2021 року №9 3130509 року про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту в розмірі 2850 грн суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, відповідач вважає, що позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту, тому її стягнення є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідач зазначає, що витрати є занадто завищеними, справа є малозначною, подібною до інших справ і не потребує значного часу для складання позовної заяви. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить в задоволені позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі. Як слідує з відповіді на відзив 20.05.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту № 3130509. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідачу було направлено від первісного кредитора електронним повідомленням (SMS) на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор, який при введенні відповідачем підтверджує прийняття умов договору, що також доступний у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за відповідною адресою. Відповідачем було вказано номер телефону [NUMBER] у кредитному договорі № 3130509 від 20.05.2021, що є його особистим контактним номером, а також цей номер було підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Отже, наявність одноразового ідентифікатора та доступ до нього через особистий кабінет є підтвердженням того, що відповідач мав змогу ознайомитися з умовами кредитного договору та підтвердити свою згоду на їх виконання, що в свою чергу свідчить про належне виконання всіх процедур, передбачених договором. Алгоритм дій щодо порядку укладення правочину в електронній формі дає підстави вважати доведеним належними доказами факт, що договір про споживчий кредит № 3130509 від 20.05.2021 з додатками до нього був дійсно підписаний з ТОВ «МІЛОАН» саме відповідачем одноразовим ідентифікатором, а отже матеріали справи містять належні докази укладення даного правочину в електронній формі між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН». Щодо доводів відповідача, що первісним кредитором не підтверджено видачу позичальнику грошових коштів за умовами кредитного договору № 3130509 від 20.05.2021, позивач зазначає, що наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення № 46706948 від 20.05.2021 року є належним та допустимим доказом па підтвердження перерахування ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів відповідачу на умовах визначених договором про споживчий кредит № 3130509 від 20.05.2021. Щодо доводів відповідача про недоведення позивачем факту переходу права вимоги, позивач вказує, що матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт відступлення права вимоги до відповідача від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», за спірним кредитним договором. Щодо нарахування процентів, позивач вказує, що чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування». Незважаючи на інші умови Договору сторони домовились, що якщо позичальник всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором Позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5,00 % не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. В кредитному договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на данин момент заборгованість по кредитам погашена не була, позивач вважає, що ним обґрунтовано були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення, тому позивач вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Щодо розміру заборгованості за вказаним кредитним договором, то позивач вказує, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним кредитним договором у позивача, позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалося жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Щодо доводів відповідача про неспівмірність витрат, які поніс/понесе позивач під час розгляду справи, то позивач, проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6 150,00 грн., що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами. ІІ. Процесуальні дії у справі Після надходження справи за підсудністю ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 30.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк на подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом також вжито заходів щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, ухвалу суду про відкриття провадження у справі скеровано сторонам, відповідачу із позовною заявою та додатками, за місцем його реєстрації. 03.07.2025 року конверт із вказаними документами на ім`я відповідача повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 07.07.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 08.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив. 21.08.2025 ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області Товариству з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" поновлено строк для подання клопотання про витребування доказів. Зобов`язано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, код ЄДРПОУ: 14360570) наступні докази: - інформацію чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] ; - виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за період з 20.05.2021 -25.05.2021 з відображенням часу зарахування коштів; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 20.05.2021 - 25.05.2021; - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № [NUMBER] , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронно пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи. Витребувані докази ухвалено надати Іваничівському районному суду Волинської області в строк до 28 серпня 2025 року. Однак, ухвалу суду АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТ БАНК» виконано лише 28.10.2025 року. У зв`язку із такими обставинами суд був позбавлений можливості здійснити судовий розгляд справи у строк, передбачений ч. 1 ст. 275 ЦПК України. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов таких висновків. ІІІ. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 20.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3130509 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 15 000 гривень строком на 30 днів з 20.05.2021, термін (дата) повернення кредиту та сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 19.06.2021 (а.с. 18-21). Відповідно до 1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 11850,00 грн. в грошовому виразі та 108,102.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 26850,00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 2850,00 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 9000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.6-1.7 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3 Договору. Згідно з п.6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан». Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт ТОВ «Мілоан», мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер відповідача. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника (п.6.2 кредитного договору). За змістом п.6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 договору). Згідно з п.7.1 цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.2 договору позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/повернення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил. Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит № 3130509 від 20.05.2021 заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 19.06.2021 в розмірі 26850,00 грн. з яких: 15000 грн - кредит, 9000 грн - проценти, 2850 грн - комісія (а.с.22). Аналогічна інформація міститься у паспорті споживчого кредиту № 3130509 (зворот 22-23). Платіжним дорученням № 46706948 від 20.05.2021 підтверджується перерахування [PERSON] коштів у сумі 15 000 грн, згідно з договором № 3130509 (а.с.32). Згідно з поданою ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відомостю про щоденні нарахування та погашення за Договором кредитної лінії № 3130509 від 18.08.2021, за період з 20.05.2021 по 18.08.2021 загальний борг відповідача [PERSON] становить 71 850 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000 грн; заборгованість за відсотками 54 000 грн, заборгованість з комісії - 2 850 грн (а.с.44). Відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 07Т від 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитними договорами згідно з реєстром прав вимог до вказаного договору, платіжнимиінструкціями (а.с.24-30, 36-43). Відповідно до Договору факторингу №07Т від 13.09.2021 та витягу з додатку ТОВ «ФК «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №3130509 від 20.05.2021 у загальній сумі 71850 грн (а.с.13). ТОВ «Діджи Фінанс» надіслало [PERSON] досудову вимогу щодо сплати заборгованості за договором про споживчий кредит № 3130509 від 20.05.2021 у сумі 74 850 грн (а.с. 34). Відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Контррозрахунку відповідачем суду не надано. IV. Застосоване законодавство Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до абз.1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. V. Висновки суду У відзиві на позовну заяві відповідач стверджував, що договір № 3130509 від 20.05.2021 року з первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" не укладав, оскільки жодний з наданих позивачем документів не містить підпису відповідача. З цього приводу суд вважає необхідним вказати, що з матеріалів справи слідує, що кредитний договір є правомірним, його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Також, відповідачем не надано будь-яких доказів про те, що він звертася до правоохоронних органів із заявою про вчинений щодо нього злочин з приводу укладення від його імені договору № 3130509 від 20.05.2021 року. Вирок суду, яким встановлено вину іншої особи в оформленні спірного кредитного договору від імені [PERSON] , отримання та використання коштів за таким кредитним договором, у матеріалах справи відсутні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У цьому випадку діє презумпція правомірностіправочинів (ст.204 ЦК України), яка відповідачем не спростована. З огляду на встановлені судом обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та відповідачем шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора анкети-заяви № 3130509 від 20.05.2021 року, укладено договір про надання споживчого кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується договором про надання споживчого кредиту № 3130509 від 20.05.2021. Правовідносини у цій справі регулюються Цивільним кодексом України. Кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину, та строк на який видані кредитні кошти та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України. При цьому, відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору. Матеріали справи підтверджують факт виконання первісним кредитором зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 15 000 гривень. Позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 3130509 від 18.08.2021. Як слідує із наданого позивачем розрахунку, відповідач у встановлений п. 1.4 Договору строк зобов`язання щодо повернення кредиту не виконав. Відтак, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 15 000 гривень. З урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 гривень підлягає до задоволення. Позивач надав розрахунок заборгованості, який підтверджує вказану заборгованість. Відповідач не спростував наявну у вказаних документах інформацію. Згідно з поданою ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відомостю про щоденні нарахування та погашення за Договором кредитної лінії № 3130509 від 18.08.2021, за період з 20.05.2021 по 18.08.2021 загальний борг відповідача [PERSON] становить 7 1850 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000 грн; заборгованість за відсотками 54 000 грн, заборгованість з комісії - 2850 грн. Дійсно, відповідно до п.2.3.1.2 договору № 3130509 від 18.08.2021, позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору. Проте наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як п.п.1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 19.06.2021 та не вказано іншої умови. Суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно з якою після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Отже, за умовами договору про споживчий кредит № 3130509 від 18.08.2021 сторони погодили строк його дії до 19.06.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, первісний кредитор не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів у сумі 9 000,00 грн, який вказано у п. 1.5.2 договору у графіку платежів за договором про споживчий кредит № 3130509 від 18.08.2021. Сума комісії за надання кредиту у розмірі 2 850 грн узгоджена стронами у п. 1.5.1 Договору, а отже, узгоджується з умовами кредитного договору та не виходить за його межі. Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 3130509 від 18.08.2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 26 850 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000 грн; заборгованість за відсотками 9 000 грн, заборгованість з комісії - 2 850 грн. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. VІ. Судові витрати Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.1). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 868,96 грн (26850 х 2422,40 / 74850 = 868,96). Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, а саме витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу надав суду такі докази: копію договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року; копія додаткової угоди № 3157702 від 02 квітня 2025 року до договору № 42649746 про надання правовоїдопомоги від 01 січня 2025 року; копію детального опису робіт (надання послуг) від 31 березня 2025 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвоката (виконання робіт, надання послуг) від 28 березня 2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Богдана Михайловича. Подані позивачем документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу є належними та достатніми у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт отримання правничої допомоги та необхідності сплати позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» витрат за надану професійну правничу допомогу. Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу від відповідача не надходило. Оскільки, наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у сумі 2 242,17 грн (співвідношення до 37,37% задоволених позовних вимог), оскільки саме цей розмір є достатнім та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Outcome: partial