Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

До Вільнянського районного суду Запорізької надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 170890,86 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір 09.09.2017 № 200868353801, на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000 грн, який пізніше було збільшено до 100800 грн. Позивач свої зобов`язання виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання сплачувати платежі відповідно до умов кредитних договорів не виконував належним чином, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 09.09.2024 склала 170890,86 грн., з яких: 100794,08 грн заборгованість за кредитом; 70096, 78 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією. Ухвалою суду 02.12.2024 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у позовній заяві просила розгляд справи проводити без представника банку, не заперечує проти заочного розгляду справи. 05.11.2025 від представника відповідача надійшло до суду клопотання, у якому він зазначив, що відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що відповідач неодноразового звертався до позивача з проханням розстрочити виконання зобов`язань з погашення кредиту у зв`язку з тим, що він та члени його родини є внутрішньо переміщеними особами, все нерухоме майно відповідача, де він мешкав до повномасштабного вторгнення, залишилося на окупованій рф території, а відповідач певний час не мав робити. Також [PERSON] має тяжке хронічне захворювання цукровий діабет, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не має об`єктивної можливості виконати рішення суду та сплатити всю суму боргу, тому просить суд розстрочити виконання рішення суду строком на 1 рік. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір 09.09.2017 № 200868353801, на підставі якого видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 10000 грн, який пізніше було збільшено до 100800 грн. Позивач свої зобов`язання виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання сплачувати платежі відповідно до умов кредитних договорів не виконував належним чином, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 09.09.2024 склала 170890,86 грн., з яких: 100794,08 грн заборгованість за кредитом; 70096, 78 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією. До матеріалів справи долучено копію заяви на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, копію паспорту споживчого кредиту, які містять істотні умови кредитування та підписані відповідачем. Суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, і його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів у кредит, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості за кредитними договорами в частині заборгованості за кредитом та процентами, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення на користь позивача Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору, який становить 1211,20 грн, а 50% - повернути позивачу з державного бюджету відповідно до платіжної інструкції № 32 від 13.11.2024. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Отже, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача. Зі змісту заяви відповідача вбачається, що підставою клопотання розстрочення виконання рішення з боку відповідача є триваючий в країні воєнний стан, а також скрутне матеріальне становище. Сторона позивача не висловила жодних зауважень щодо такого клопотання відповідача. Вирішуючи вказане, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання відповідачем вказує на те, що він має намір виконати його, відтак, суд вважає за можливе допустити розстрочку виконання рішення суду на 12 місяців. Тому, враховуючи майновий стан заявника, той факт, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, те, що він та члени його родини є внутрішньо переміщеними особами, відповідач має тяжке хронічне захворювання, його нерухоме майно залишилося на тимчасово окупованій території, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами терміном на 12 місяців.

Outcome: approved