Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

04 серпня 2025 року представник ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 6\~320,00 грн, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 січня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №\~1467479 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору про надання фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає Клієнту грошові кошти в гривні в сумі 2\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені Договором. Кредит надається строком на 25 днів з стандартною процентною ставкою 1,9 % на день. На виконання умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало, надавши Клієнту грошові кошти шляхом їх перерахування на картку №\~ [NUMBER] , яку [PERSON] вказав при оформленні кредиту. На виконання вимог ч.\~4 ст.\~16 Закону України «Про споживче кредитування», п.\~6 ч.\~3 ст.\~175 ЦПК України позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №\~1467479 від 17\~січня 2021 року. 07 вересня 2021 року між «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №\~1-07092021, за умовами\~якого ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №\~1467479 від 17\~січня 2021 року. 07 вересня 2021 року ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №\~2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №\~1467479 від 17\~січня 2021 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у звязку з\~чим останні\~набув право\~грошової вимоги\~до відповідача,\~за яким\~наявна у\~розмірі 6\~320,00 грн, з яких: 2\~000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 4\~320,00 грн - заборгованість за процентами.(а.с.\~2-12) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору:\~ТОВ«ЛІНЕУРА УКРАЇНА». (а.с. 51-53) Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Представник позивача ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розподіл та відшкодування витрат, понесених у звязку з розглядом справи, просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с.\~62-66) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані поштові відправлення, які повернулись до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. (а.с.\~61, 82) Згідно ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.\~128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи положення ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах, у відповідності до положень ч.\~1 ст.\~280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи ТОВ «ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА» в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань, заяв чи заперечень від представника третьої особи на адресу суду не надходило. (а.с. 60, 81) Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 січня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №\~1467479 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами п.п. 1.2-1.3 Договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 2\~000,00 гривень. Строк кредиту 25 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №\~1 до Договору, Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 Договору. Відповідно до п.\~1.4.1-1.4.2 Договору стандартна процента ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п.\~4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.\~4.2 Договору. За умовами\~п.2.1-2.2\~Договору кредит\~надається Товариством\~у безготівковій\~формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки №\~ [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення Договору. Порядок нарахування процентів регулюється розділом 3 Договору, за умовами якого нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». (а.с.\~16-26) Після прийняття відповідачем умов договору з ним було укладено договір про надання споживчого кредиту, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «H583», після чого відповідач отримав грошові кошти у сумі 2\~000,00 грн на свою платіжну картку, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №\~263_250702150913 від 02 липня 2025 року з повідомленням, що відповідно до договору про переказ коштів №\~ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року, було успішно перераховано кошти на платіжну картку №\~ [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua\~- 77857400, призначення платежу: зарахування 2\~000,00\~грн на карту [NUMBER] . (а.с. 28) Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення коштів та нарахованих процентів належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що відображено у виписці з особового рахунку за Кредитним договором №\~1467479, яка становить 6\~320,00 грн і складається, зокрема з: 2\~000,00\~грн заборгованості по тілу кредиту, 4\~320,00 грн - заборгованості за відсотками. (а.с.\~32) 07 вересня 2021 року між «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №\~1-07092021, за умовами\~якого ТОВ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №\~1467479 від 17\~січня 2021 року, що підтверджується договором, витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №\~1-07092021 від 07 вересня 2021\~року. (а.с.\~33-37) 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №\~2-07/09/2021, набуло право вимоги за кредитним договором №\~1467479 від 17\~січня 2021 року у розмірі 6\~320,00 грн, з яких: 2\~000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 4\~320,00 грн - заборгованість за процентами, що вбачається з договору та витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №\~2-07/09/2021від 07 вересня 2021\~року.(а.с.\~39-41) З метою досудового врегулювання спору 13 червня 2025 року ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на адресу відповідача направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором. (а.с.\~29) Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем на момент звернення позивача до суду матеріали справи не містять. Вирішуючи позов по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно ч.\~3 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За нормами ч.\~12 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.\~12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.\~13 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст.\~526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.\~599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.\~1 ст.\~610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.\~1 ст.\~611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.\~1 ст.\~612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.\~625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.\~1 ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.\~1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту, що укладено з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, умови пролонгації та автополонгації, сплати процентів за користування грошовими коштами, розмір і типи процентних ставок. Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором з усіма його складовими, що відображено у виписці з особового рахунку, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджують порушення відповідачем обов`язків за договором щодо своєчасного та повного повернення грошових коштів, сплати процентів за користування цими коштами. Відступлення права вимоги підтверджується витягами з реєстру боржників до договору факторингу та договору відступлення прав вимоги, які містять інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій у позові до стягнення сумі. Відповідно до ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеними договорами, ні новому, ні попереднім кредиторам, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В ході розгляду справи позивачем заявлено вимогу про відшкодування йому за рахунок відповідача понесених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2\~422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10\~500,00 грн. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. За ч.\~3 ст.\~141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)\~чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №\~810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу правову допомогу суду представлено докази, а саме: копію договору №\~09/07/2025 від 09\~липня 2025\~року, укладеного між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН» та адвокатом Пархомчуком С.В., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №\~8096/10, копію рахунку №\~01.09.2025-3 від 01 вересня 2025 року для оплати правничої допомоги на суму 10\~500,00 грн, копію платіжної інструкцію №\~984 від 01 вересня 2025 року про оплату правничої допомоги на суму 10\~500,00 грн, Акт про отримання правової допомоги від 01 вересня 2025 року, який включає в себе такі види допомоги: -\~зустріч і консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН» та [PERSON] в рамках кредитного договору №\~1467479 від 17 січня 2021 року - 2\~000,00 грн за 1 годину; -\~складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики - 5\~000,00 грн за 2,5 години; -\~інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи - 3\~000,00 грн за 1,5 години; -\~канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн.\~\~\~\~ Загальна вартість послуг склала 10\~500,00 грн. (а.с.\~43-45, 69,75-76) Відповідачем [PERSON] до суду не подавалось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного. Частинами першою та другою\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)\~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.\~41 Конвенції. Так, у своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, суд враховує, що позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникло з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною. Справа є малозначною, її розгляд здійснено судом в судовому засіданні без присутності учасників справи. Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч.\~4 ст.\~137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, обєктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 10\~500,00\~грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат. Враховуючи обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 3\~000,00 грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, обєм справи та зміст процесуальних дій, вчинених представником позивача. В силу ст.\~141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2\~422 грн 40 к., яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved