Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

01.09.2025 представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (у тексті - ТОВ «Цикл Фінанс», позивач) - адвокат Кеню Д.В. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] (у тексті - [PERSON] , відповідач, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що 02.08.2019\~між Акціонерним\~товариством «ОТП\~Банк» (у\~тексті -\~АТ «ОТП\~Банк»,\~позикодавець,\~кредитор)\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~2025114726\~(у\~тексті -\~кредитний договір,\~договір),\~відповідно до\~умов якого\~банк надає\~позичальнику споживчий\~кредит,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~ним,\~інші платежі,\~визначені договором.\~Відповідач належним\~чином не\~виконав зобов`язання\~за договором,\~що є\~грубим порушенням\~чинного законодавства\~України в\~частині виконання\~договірних відносин\~-\~ст.\~ст.\~526 та 527 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України). 20.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 20/08/21 (у тексті - договір факторингу), згідно якого первісний кредитор АТ «ОТП Банк» відступив на користь нового кредитора ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 2025114726 від 02.08.2019, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є його невід`ємними частинами. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Цикл Фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою, і становить 4306,22 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 2875,90 грн; заборгованість за відсотками - 1430,32 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 4306,22 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою від 01.09.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачеві і його представникові копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлено в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 02.09.2025, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 15). Позивач і представник позивача у судове засідання не з`явилися. У пункті 5 прохальної частини позовної заяви представник позивача просить суд розгляд даної справи проводити без участі позивача (а. с. 6). Відповідач копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі отримав 06.09.2025, що підтверджується поштовим повідомленням (а. с. 25). Відзив на позов, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також будь-які заяви, пояснення, докази на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, які є предметом цього позову, від відповідача до суду не надійшли. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 02.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2025114726, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5775,00 грн, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36,00\~% річних, зі строком повернення до 02.08.2021. Також 02.08.2019 між сторонами підписано «Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту», узгоджений умовами зазначеного кредитного договору. Згідно даного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Крім того, сторонами підписано анкету-заяву на отримання вказаного кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі, строк та на умовах, передбачених договором, що підтверджується заявою на видачу готівки № B02T02D3OJ від 02.08.2019, яка власноруч підписана [PERSON] . Копією рахунку на оплату № 3182415 від 02.08.2019 підтверджується придбання відповідачем товарів на суму 5775,00 грн у ФОП [PERSON] згідно договору поставки. 20.08.2021 між ТОВ «Цикл Фінанс» та АТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу № 20/08/21, на підставі якого ТОВ «Цикл Фінанс» стало новим кредитором по відношенню до [PERSON] і набуло право вимоги до нього за кредитним договором у сумі 4306,22 грн, з яких: 2875,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1430,32 грн - заборгованість за відсотками. Платіжною інструкцією № 1595 від 20.08.2021 підтверджується, що ТОВ «Цикл Фінанс» сплачено на користь АТ «ОТП Банк» грошові кошти за договором факторингу № 20/08/21 від 20.08.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 20/08/21 від 20.08.2021, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача у загальній сумі 4306,22 грн, з яких: 2875,90 грн - заборгованість за тілом кредиту 1430,32 грн - заборгованість за відсотками. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 20.08.2021 за кредитним договором № 2025114726, проведеного первісним кредитором АТ «ОТП Банк», відповідачем у період з 02.09.2019 до 02.04.2020 здійснювалися платежі за договором, спрямовані на погашення кредиту і нарахованих відсотків. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. Аналогічна позиція міститься у п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), у якому зазначено, що «Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами». У постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц зазначено, що «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.08.2021, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, у нього існує прострочена заборгованість в сумі 4306,22 гривень, з яких 2875,90 грн - за тілом кредиту, 1430,32 грн - по відсотках за користування кредитом. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. У ч.\~ч.\~1,\~3\~ст. 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною першою\~ст.\~526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст.\~627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 в справі № 643/17966/14-ц зазначено наступне: «Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню». Враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, такий правочин згідно з вимогами ст. 204 ЦК України створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами справи підтверджено, що АТ «ОТП Банк» відступило позивачеві право грошової вимоги до відповідача щодо грошових та інших зобов`язань за кредитним договором № 2025114726 від 02.08.2019. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що первісний кредитор АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальникові можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, зобов`язання належним чином за договором не виконав, повернення в повному обсязі грошових коштів відповідно до умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості не здійснив, в результаті чого у нього виникла заборгованість. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось жодних нарахувань за кредитним договором. З розрахунку заборгованості, який відповідачем не спростований, вбачається, що він має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2025114726 від 02.08.2021 в сумі 4306,22 грн, з яких: 2875,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1430,32 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. ч. 2 - 5 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025 (з додатковою угодою № 2025114726 від 02.01.2025), детальний опис робіт, (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості і акт 2025114726 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.08.2025. Згідно даних документів вартість наданих послуг становить 6000,00 грн (правовий аналіз правовідносин та консультація: витрачено 0,5 год. часу, вартість послуги 500,00 грн; складання позовної заяви: витрачено 2 год. часу, вартість послуги 5000,00 грн; формування додатків до позовної заяви: витрачено 0,5 год. часу, вартість послуги 500,00 грн). Проте, в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved