Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

У жовтні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 14.02.2014 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №358. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Між сторонами відсутні взаєморозуміння та любов, довіра та підтримка. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, подальше збереження шлюбу є безперспективним. Від шлюбу мають сина [PERSON] . Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 08.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, призначено у справі судове засідання по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, у позові просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив шлюб розірвати, справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку про задоволення позовних з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №38. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Вони не проживають спільного, не ведуть спільного господарства, не мають спільного побуту. Між ними відсутнє взаєморозуміння, любов, довіра та підтримка. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на викладене, шлюб фактично втратив зміст як сімейний союз, а його подальше збереження є безперспективним. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved