Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Москаленко М.С., 28.08.2025 засобами поштового зв`язку, звернулось до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення 30\~211,28 грн заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 7285528798, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1. Договору); позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.3. Договору); всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (п. 2.1. Договору). Відповідно до умов Паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику було надано грошові кошти в сумі 25040,26 грн. на 18 місяців. Права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені на користь АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. 26.06.2024 року АТ «Таскомбанк» відступило право вимоги за договором кредиту № 7285528798 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № НІ/11/20-Ф. Як наслідок, просить стягнути із відповідача 30\~211,28 грн, з яких 17 190,31 грн заборгованості по тілу кредиту, 2 414,35 грн заборгованості по відсоткам, 10\~606,62 грн заборгованості по комісії, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Вказану ухвалу суду відповідачу скеровано 03.09.2025 року, яка повернута до суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Окрім цього, Верховний Суд звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Постанова ВП ВС від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), КГС ВС від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 20.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №7285528798, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1. Договору); позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту № 5528798, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.3. Договору). Пунктом 1.4. визначено, що позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту суми грошових коштів за переліком реквізитів, які визначені у цьому ж пункті договору, а також вказані суми коштів котрі мають бути сплаченими на чітко визначений рахунок. Всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (п. 2.1. Договору). Відповідно до паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5528798 розмір кредиту становить 25\~040,26 грн, на строк 18 місяців. Права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені на користь АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. 26.06.2024 року АТ «Таскомбанк» відступило право вимоги за договором кредиту №7285528798 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу № НІ/11/20-Ф. В якості доведення отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором та фактично виконання обов`язку щодо фактичного надання кредитних коштів позикодавцем, позивач жодних доказів не надає. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до\~\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно ч.1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч.1-4\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 -3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень\~ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1,5,6,7 ст.\~81, ч. 1,\~3\~ст.\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Таким чином, звертаючись із вказаним позовом, саме на позивача покладено обов`язок доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, що входять до предмета доказування. \~ \~ \~ \~ Суд акцентує увагу на тому, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би факт надання грошових коштів відповідачу у заявленому позовом розмірі. Суд констатує, що позивачем не надано жодних договорів, виписок, платіжних доручень, квитанцій, тощо, які б засвідчували факт перерахування відповідачу кредитних коштів, в порядку, передбаченому кредитними договором. Варто зазначити, що розрахунок заборгованості та реєстри боржників не є первинними бухгалтерськими документами та не є доказами видачі/отримання кредиту позичальником та самі по собі, без вказаних первинних документів не підтверджують право вимоги до позичальника. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає їх очевидно недостатніми, оскільки вони не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і з них не можна встановити заборгованість відповідача та чи існує така взагалі. Зважаючи на встановлені судом та вищевикладені обставини, не надання позивачем доказів видачі/отримання позичальником кредиту за договором №7285528798 від 20.07.2021 року, правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому в такому слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed