Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

09 квітня 2025 року [PERSON] та [PERSON] в особі представника - адвоката Улибіної-Вельгус\~Марти Віталіївни звернулися до суду із позовом до Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори Ковальчук Тамара Богданівна про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог представник позивачів посилається на те, що [INFO] помер рідний батько позивачів - [PERSON] , який своїм заповітом заповів на ім`я [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 12.32 га (рілля), яка розташована на території П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,62 га (кормові угіддя), яка розташована на території П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, належні спадкодавцю на праві приватної власності. Крім того, на ім`я [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, заповів житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] і земельну ділянку розміром 0,60 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, належного спадкодавцю. Спадкоємці прийняли спадщину шляхом подання до Першої Луцької державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини від 26 лютого 2024. Матір позивачів - [PERSON] , яка була дружиною спадкодавця, та мала право на обов`язкову частку у спадщині, написала відмову від спадкування. 21 березня 2025 року позивачі звернулися до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, однак державний нотаріус Ковальчук Тамара Богданівна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 472/02-31 від 21.03.2025 р. Причиною відмови стало те, що у Державному реєстрі прав відсутні відомості на житловий будинок [ADDRESS] . Внаслідок чого було надіслано запит до компетентного органу з метою отримати інформацію щодо реєстрації права власності на вищевказаний будинок за [PERSON] , проте листом від 08.11.2024\~р. № 1579 ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило про відсутність інвентаризаційної справи на вищевказаний будинок. Згідно Наказу Міністерства з питань інтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» село Павлівка Степногірської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області з 03.03.2022 року відноситься до території активних бойових дій; а Василівська міська територіальна громада (на території якої знаходилося Василівське міське БТІ) належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій з 26.02.2022 року, що у свою чергу унеможливлює отримання інформації щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Таким чином, позивачі позбавлені можливості здійснити оформлення своїх майнових прав на спадкове майно в позасудовому порядку, оскільки в державних реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухомість за попередніми власниками, що перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачів. У зв`язку з чим, позивачі просять визнати за ними право власності кожному по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті їх батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 15.04.2025 у справі відкрито провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.07.2025 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивачі у судове зсідання не з`явились, через електронну пошту суду представник позивачів - адвокат Улибіна-Вельгус\~М.В. надала заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надав заяву, про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа Державний нотаріус Першої Луцької державної нотаріальної контори Ковальчук Тамара Богданівна, повідомлена про дату та час проведення підготовчого розгляду справи до суду не з`явилася, жодних заяв та клопотань від неї не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст. 4, 5\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується доданою копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданої Луцьким відділом ДРАЦС у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01.11.2023 року (а.с.25). Померлий [PERSON] є рідним батьком обох позивачів, факт їхньої спорідненості підтверджується доданими копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 19.11.1995 р., у зв`язку з чим у [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.35,36,37). З доданої до позовної заяви копії договору дарування від 16 листопада 2000 року АВН №\~388171, посвідченого приватним нотаріусом Ю.Г. Харченко та зареєстрованого у реєстрі за №\~3113, вбачається що [PERSON] отримав у дарунок від [PERSON] житловий будинок із надвірними спорудами та будівлями [ADDRESS] (а.с.24). З копії технічного паспорту на будинок та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, вбачається, що [PERSON] з 30.04.1996 року до дня своєї смерті, був зареєстрований у будинку [ADDRESS] (а.с.21-23, 17). Згідно копії заповіту, складеного 17.06.2020 р., у с.П`ятихатки Василівського району Запорізької області та засвідченого секретарем П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області Мовчаном А.П., [PERSON] заповів на ім`я [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 12.32 га (рілля), яка розташована на території П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,62 га (кормові угіддя), яка розташована на території П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, належні спадкодавцю на праві приватної власності. А також заповів у рівних долях на ім`я [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] і земельну ділянку розміром 0,60 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства (а.с.27). З наданої на виконання ухвали суду від 07.05.2025 про витребування доказів, копії спадкової справи вбачається, що спадкоємці прийняли спадщину шляхом подання до Першої Луцької державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини (а.с.72 зворотній бік, 76). Матір позивачів - [PERSON] , яка була дружиною спадкодавця, та мала право на обов`язкову частку у спадщині, написала відмову від спадкування (а.с.73). 21 березня 2025 року позивачі звернулися до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, проте державний нотаріус Ковальчук Тамара Богданівна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 472/02-31 від 21.03.2025 р. (а.с.14-15). Причиною відмови зазначено, що у Державному реєстрі прав відсутні відомості на житловий будинок [ADDRESS] . Внаслідок чого було надіслано запит до компетентного органу з метою отримати інформацію щодо реєстрації права власності на вищевказаний будинок за [PERSON] , проте листом від 08.11.2024 р. № 1579 ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило про відсутність інвентаризаційної справи на вищевказаний будинок. Згідно Наказу Міністерства з питань інтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» село Павлівка Степногірської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області з 03.03.2022 року відноситься до території активних бойових дій; а Василівська міська територіальна громада (на території якої знаходилося Василівське міське БТІ) належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій з 26.02.2022 року, що у свою чергу унеможливлює отримання інформації щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦСК України). В свою чергу, за змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/51 зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на житловий будинок, проте у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, вони не можуть повноцінно розпоряджатися ним, що порушує їх право власності, у зв`язку з чим, заявлені [PERSON] \~та [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved