Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

21.07.2025 адвокат Біленко О. О. в інтересах [PERSON] через систему "Електронний суд" подав позовну заяву до [PERSON] , Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області, з вимогою: визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на 1/2 частки земельної ділянки, площею 3,7622 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки, площею 0,8200 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали їй на праві приватної власності, які не прийняла у спадщину [PERSON] (відповідач по справі), оскільки постійно не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю позивача [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого [PERSON] . За життя [PERSON] була власницею житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями був зареєстрований на праві приватної власності у встановленому законом порядку за [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка, [PERSON] , та могла бути друга дочка (молодша сестра позивача) відповідач [PERSON] , [INFO] . 17.01.2018 Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу №7/2018 (номер справи у Спадковому реєстрі 61868010) щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] . 26.04.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області було видано на ім`я позивача [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у виді 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , право на яку позивач зареєструвала у встановленому законом порядку. В подальшому, позивач звернулася до нотаріуса з документами для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері на іншу 1/2 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, однак нотаріусом було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу половину майна, у зв`язку з тим, що вказана частка залишена відкритою за іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину, якому свідоцтво про право на спадщину ще не видано. Так, нотаріус посилалася на те, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом із померлою на день її (спадкодавця) смерті за вказаною адресою також була зареєстрована її дочка відповідач [PERSON] . Згідно матеріалів спадкової справи дочка спадкодавиці, [PERSON] , заяв про відмову від спадщини протягом встановленого строку не подавала, тобто вона вважається такою, що прийняла спадщину. Спадщина, що залишилась після [PERSON] складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 26.04.2024 за реєстровим номером №352 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями на ім`я [PERSON] ; інша частка залишена відкритою за дочкою спадкодавиці, [PERSON] . Вказані факти засвідчуються у тому числі відомостями виданого на ім`я позивача державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, яким засвідчено той факт, що іншим спадкоємцем є дочка [PERSON] - [PERSON] , за якою і залишається відкритою 1/2 частка спадкового майна, як спадкоємицею, яка згідно довідки Шелудьківської сільської ради від 11.06.2019 №662 була зареєстрована разом з спадкодавицею, своєю матір`ю [PERSON] , на день її смерті за однією адресою: [ADDRESS] . Водночас, реєстрація відповідача (дочки спадкодавиці) [PERSON] у житловому будинку разом із спадкодавицею [PERSON] на день її смерті є формальною, оскільки остання не проживала у житловому будинку за вказаною вище адресою (за місцем своєї реєстрації) та фактично постійно проживала на території рф, як тривалий період часу до дня смерті спадкодавиці, так і на день її смерті. Так, відповідач [PERSON] не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання протягом тривалого періоду часу та з 2009 року проживає в росії, що у тому числі було встановлено органом Національної поліції та підтверджено листом ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 06.05.2024 №18Аз/119-79/01/20-24. Також, вказаним листом підтверджено, що встановити місцезнаходження відповідача на території України не вдалося за можливе, що ще раз свідчить про те, що вона проживає на території рф. Останній раз відповідач приїжджала до України у 2014 році, після чого перетнула державний кордон та знову виїхала на своє постійне місце проживання за кордон на територію рф, після чого за місцем своєї реєстрації не поверталася. Крім того, спадкодавець останні 3 роки перед смертю мала дуже незадовільний стан здоров`я та постійно потребувала сторонньої допомоги, у зв`язку з чим позивач разом зі своїм чоловіком [PERSON] , постійно навідували її та допомагали їй, оскільки більше нікому було доглядати за матір`ю позивача (молодша дочка, (відповідач по справі) не проживала разом з матір`ю (спадкодавцем) за місцем свого зареєстрованого місця проживання та у 2009 році виїхала за кордон на своє постійне фактичне місце проживання, після чого приїжджала до України на короткий проміжок часу лише один раз у 2014 році, більше ж за місцем своєї реєстрації та до своєї матері відповідач взагалі не приїздила. Враховуючи вимоги ст. 1241 ЦК України та ст. 1268 ЦК України відповідач, як повнолітня спадкоємиця, мала б право на частку у спадщині за умови постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, проте, вона не проживала з матір`ю на день її смерті у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки постійно проживала в іншому місці, за кордоном в іншій країні, не змінивши при цьому адресу реєстрації. Отже, відповідач не прийняла спадщину після смерті матері, а строк для звернення до нотаріуса з заявою про її прийняття вже сплив. На день смерті [PERSON] , разом з нею була зареєстрована тільки відповідач по справі, [PERSON] , яка фактично постійно за місцем своєї реєстрації разом з спадкодавицею не проживала. Інших осіб на момент смерті матері позивача, спадкодавця [PERSON] з нею зареєстровано не було. Таким чином, інших спадкоємців, які постійно проживали б разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, або звернулися у строк шість місяців з заявами про прийняття спадщини, немає. Крім того, запис у паспорті відповідача, у будинковій книзі чи відомості про її реєстрацію, самі по собі не є доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, а також не засвідчують факт прийняття спадщини. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2025 у справі №\~621/2602/24, яке набрало законної сили, вирішено: "Позовну заяву задовольнити. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ." Рішенням суду також встановлено наступні обставини та факти, які мають преюдиційне значення і не підлягають доказуванню: "Даними довідки Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 11.06.2019 № 662, підтверджується, що [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована на території ради за адресою: [ADDRESS] , з 30.04.1992 по 31.12.2017. На день смерті разом з [PERSON] була прописана дочка померлої [PERSON] , [INFO] , з 21.05.2002. Малолітні та неповнолітні діти за вищевказаною адресою не зареєстровані. Згідно довідки ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області від 06.05.2024 № 18Аз/119-79/01/20-24, в ході проведення пошукових заходів стосовно [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що остання за вищевказаною адресою фактично не мешкає протягом тривалого періоду часу. З 2009 року проживає в Росії. Встановити її місцезнаходження на території України на теперішній момент не сталося за можливе. За обліками ВП у розшуку не перебуває та в місцях позбавлення волі не знаходиться. Згідно довідок відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/1166 від 22.07.2024, № 01-21/1194 від 30.07.2024 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Під час судового розгляду допитані свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] дійсно на протязі останніх десяти років не проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] , викладених у позовній заяві, в сукупності з відомостями, які містяться у зазначених вище письмових доказах, суд дійшов висновку про доведеність факту не проживання з 2014 року [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , а також станом на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Водночас, суд зазначив, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту непроживання відповідача зі спадкодавцем, а цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем надано докази, якими підтверджується, що після померлої [INFO] матері [PERSON] відповідач [PERSON] не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем у будинку [ADDRESS] , а також не подавала заяв до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . З урахуванням зазначеного висновку, позивачем доведено, що після померлої [INFO] матері [PERSON] спадщину прийняла лише вона. Разом з тим, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у виді 1/2 частини на житловий будинок, після смерті матері через реєстрацію місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час її смерті.". Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [INFO] [PERSON] за законом згідно ст. 1261 ЦК України, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після її смерті шляхом звернення у межах встановленого законом шестимісячного строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Також за життя, матері позивача [PERSON] на праві приватної власності належали: земельна ділянка, площею 3,7622 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 0,8200 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХР №082776, виданого Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області 22.04.2004, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №439. 15.03.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області було видано на ім`я позивача [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у виді 1/2 часток на вказані земельні ділянки, право на які позивач зареєструвала у встановленому законом порядку, на підтвердження чого надано суду копії витягів з Державного реєстру речових прав. Дані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] зареєстровано в реєстрі. В подальшому, позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з документами для видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті матері на інші 1/2 частки вказаних земельними ділянками, однак нотаріусом також було повідомлено про неможливість вчинення нотаріальних дій та видачі свідоцтв про право на спадщину на інші половину, частки земельних ділянок, у зв`язку з тим, що вказані частки залишені відкритими за іншим спадкоємцем, що прийняв спадщину, якому свідоцтво про право на спадщину ще не видано. Так, нотаріус посилалася на те, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом із померлою на день її (спадкодавця) смерті за вказаною адресою також була зареєстрована її дочка відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою Шелудьківської сільської ради від 11.06.2019 №662. За таких обставин, позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , у виді інших 1/2 часток вказаних земельних ділянок, через реєстрацію місця проживання відповідача за адресою місця проживання спадкодавця на день її смерті. Водночас, позивач не позбавлена можливості оформити своє право на спадкування, право власності на вказані земельні ділянки у судовому порядку з огляду на встановлений рішенням суду преюдиційний факт не проживання відповідача та, як наслідок, факт неприйняття нею спадщини. Викладені обставини, стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.08.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 05.09.2025, та за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано від Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області: копію спадкової справи № 7/2018 (номер у Спадковому реєстрі 61868010), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; інформацію про те, чи звертався будь-хто до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини та чи видавалося свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом або за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , разом з відповідним витягом зі спадкового реєстру. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:40 годину 05.09.2025, та того ж дня відкладено судовий розгляд на 10.10.2025, у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення про час і місце судового розгляду учасників справи. 10.10.2025 сторони на судовий розгляд не прибули. Також, у відрядження вибув суддя Овдієнко В. В. Судовий розгляд перенесений на 31.10.2025. 31.10.2025 учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Біленко О. О. надіслав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач 1 [PERSON] , яка повторно не з`явилася в судове засідання, при цьому повідомлялася повістками, направленими рекомендованими листами, один з яких повернувся до суду не врученим з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та через відстеження Укрпошта (а. с. 86-91, 99), а також відомостями списку справ, призначених до розгляду в Зміївському районному суді Харківської області, що розміщений на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 100), не\~повідомила про причини повторного нез`явлення в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Виходячи з того, що під час підготовчого провадження відповідач не скористалася своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та письмових пояснень щодо суті спору; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] . В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Представник відповідача Діхтяр Д. М. у заяві від 11.08.2025 просив проводити судовий розгляд за його відсутності на підставі наявних у суду матеріалів (а. с. 52, 53). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , до складу якої входить: 1/2 частка земельної ділянки, площею 3,7622 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,8200 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Так, позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується відомостями копій паспорта громадянина України [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 12-14, 67 зворот, 68). З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована з 11.06.2008 за адресою: [ADDRESS] (а. с. 12, 13). Даними витягу з реєстру територіальної громади (Слобожанська територіальна громада) № 2024/004319158 від 30.04.2024 підтверджується, що позивач [PERSON] 30.04.2024 змінила місце реєстрації на нове: [ADDRESS] (а. с. 14 зворот). [INFO] померла мати позивача [PERSON] в с. Шелудьківка Зміївського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а. с. 15, 61). Даними копій рішення виконавчого комітету Шелудьківської сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області № 43 від 28.05.1993, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок підтверджується, що [PERSON] була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15 зворот, 16). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50575650 від 17.01.2018 вбачається, що 17.01.2018 заведено спадкову справу № 7/2018 (номер справи у Спадковому реєстрі 61868010) щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , що мешкала в [ADDRESS] . Відповідно до цієї справи спадкоємицею померлої [PERSON] є [PERSON] (а. с. 17). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.04.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є\~ [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за № 352. Спадкова справа № 7/2018. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а. с. 18, 79). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 376146277 від 26.04.2024, за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 26.04.2024 (а. с. 18 зворот). Даними довідки Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 11.06.2019 № 662, підтверджується, що [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована на території ради за адресою: [ADDRESS] , з 30.04.1992 по 31.12.2017. На день смерті разом з [PERSON] була прописана дочка померлої [PERSON] , [INFO] , з 21.05.2002. Малолітні та неповнолітні діти за вищевказаною адресою не зареєстровані (а. с. 19 зворот, 68 зворот). Згідно довідки ВП № 2 Чугуївського РУП ГУ НП в Харківській області від 06.05.2024 № 18Аз/119-79/01/20-24, в ході проведення пошукових заходів стосовно [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що остання за вищевказаною адресою фактично не мешкає протягом тривалого періоду часу. З 2009 року проживає в Росії. Встановити її місцезнаходження на території України на теперішній момент не сталося за можливе. За обліками ВП у розшуку не перебуває та в місцях позбавлення волі не знаходиться (а. с. 20). Згідно довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/1316 від 22.07.2024, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 46). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2025 по справі №\~621/2602/24, що набрало законної сили 13.05.2025, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, суд дійшов висновку про доведеність факту не проживання з 2014 року [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , а також станом на день її смерті [INFO] , за\~адресою: [ADDRESS] . Водночас, суд зазначив, що відсутні підстави для зазначення в резолютивній частині рішення вказівки на встановлення факту непроживання відповідача зі спадкодавцем, а цей факт розглядається судом як обставина, що підлягає доказуванню для вирішення по суті спору щодо спадщини (а. с. 24-28). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 431584651 від 17.06.2025, за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення суду по справі 621/2602/24 (а. с. 29). Даними копії державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ХР №\~082776 підтверджується, що померлій [PERSON] належали: земельна ділянка, площею 3,7622 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0065, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, площею 0,8200 га, кадастровий номер 6321787000:01:000:0766, що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 21-23, 69-). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.03.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці земельної ділянки площею 3.7622 га (кадастровий № 6321787000:01:000:0065), що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для товарного сільськогосподарського виробництва. Зареєстровано в реєстрі за № 210. Спадкова справа № 7/2018. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а. с. 29 зворот, 70). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 369958707 від 15.03.2024, за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:0065, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.03.2024 (а. с. 30). Згідно витягу № НВ-9968228682025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастрових номером 6321787000:01:000:0065, складає 155 218 грн 43 коп. (а. с. 32). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.03.2024 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці земельної ділянки площею 0.8200 га (кадастровий № 6321787000:01:000:0766), що розташована на території Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, наданої для товарного сільськогосподарського виробництва. Зареєстровано в реєстрі за № 212. Спадкова справа № 7/2018. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку майна ще не видано (а. с. 30 зворот, 70 зворот). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 369961649 від 15.03.2024, за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 6321787000:01:000:0766, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.03.2024 (а. с. 31). Згідно витягу № НВ-9968229042025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастрових номером 6321787000:01:000:0766, складає 9 091 грн 15 коп. (а. с. 32 зворот). З копії матеріалів спадкової справи, яка надійшла до суду 19.08.2025, вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 7/2018 за заявою [PERSON] (а. с. 56-84). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, у цій справі не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 квітня 2025 року по справі № 621/2602/24, що набрало законної сили 13 травня 2025 року, а саме факт не проживання з 2014 року [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , а також станом на день її смерті [INFO] , за\~адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до п. п. 4.15, 4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем надано докази, якими підтверджується, що після померлої [INFO] матері [PERSON] відповідач [PERSON] не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем у будинку [ADDRESS] , а також не подавала заяв до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . З урахуванням зазначеного висновку, позивачем доведено, що після померлої [INFO] матері [PERSON] спадщину прийняла лише вона. Разом з тим, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у виді 1/2 частин на земельній ділянки, після смерті матері через реєстрацію місця проживання відповідача 1 разом зі спадкодавцем на час її смерті, а обставини її фактичного непроживання зі спадкодавцем доказані у справі № 621/2602/24. За таких обставин, оскільки представником позивача надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених на обґрунтування позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про його задоволення. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved