Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Фіщук А.А. звернулась до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Волочиської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком та припинення стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 08 жовтня 2011 року між [PERSON] [PERSON] було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося, тож рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2023 року у справі № 604/954/22 шлюб було розірвано. Одразу після розірвання шлюбу [PERSON] проживала з Відповідачем. [PERSON] звернулася до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення з позивача аліментів на утримання малолітньої дитини сторін. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2023 року у справі № 604/285/23, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (копія рішення суду додається). Незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів з батька, дитина фактично проживає з ним і перебуває на його повному утриманні. Відповідачка навесні 2023 року подала позовну заяву на стягнення аліментів, але при цьому самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Протягом останнього року дитина постійно проживає з батьком, який самостійно забезпечує всі її потреби. Мати [PERSON] після народження другої дитини з іншим чоловіком займається виховання іншої дитини. Відповідач не цікавиться життям дитини, не бере участі в її вихованні, освіті та медичному забезпеченні. Спілкування відповідача з донькою є нерегулярним і відбувається лише з ініціативи батька. Мати відмовляється від зустрічей, посилаючись на особисті обставини, а її дзвінки та повідомлення є рідкісними та формальними. Всі витрати, включаючи харчування, одяг, освіту та дозвілля, несе позивач. Це свідчить про те, що саме він забезпечує повноцінний розвиток дочки [PERSON] , тоді як Відповідачка фактично не виконує свої батьківські обов`язки. Ці обставини підтверджують факт, що саме батько самостійно утримує та виховує дитину. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] його доньки [PERSON] , [INFO] та припинити стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2025 року. Встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини потрібно позивачу для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, реєстрації місця проживання дитини, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини, забезпечення захисту її інтересів, а також отримання позивачем відстрочки від мобілізації. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2025 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Підволочиського районного суду Тернопільської області. Матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Підволочиського районного суду Тернопільської області 29 вересня 2025 року. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Волочиської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком та припинення стягнення аліментів було залишено без руху та надано позивачу строк, для усунення недоліків, вказаних в даної ухвалі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2025 року, після усунення представником позивача недоліків, було відкрито провадження в даній цивільній справі та визначено дату підготовчого засідання. Розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження. В призначене підготовче засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в призначене підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що повністю визнає фактичні обставини вказані позивачем у позовній заяві. Також вказала що її самоусунення від безпосереднього виховання та утримання дитини не є проявом безвідповідальності чи свідомого ухилення, а обумовлене об`єктивними непереборними обставинами. Відповідач проживає у Кіровоградській області, де у неї склались шлюбні відносини, від яких народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Відповідач вказує, що постійно здійснює догляд та виховання малолітньої дитини, тому зважаючи на значну відстань не може щоденно приділяти увагу її та позивача доньці - [PERSON] . Наразі всі дії пов`язані з обслуговуванням потреб дитини здійснює позивач [PERSON] . У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Волочиської міської ради у призначене підготовче засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд засідання здійснити без участі представника служби у справах дітей Волочиської міської ради Хмельницької області. Крім того вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 3\~ст.200 ЦПК України\~передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1\~ст.206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.223,247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у даній справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2023 року у справі №604/954/22 було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 08 жовтня 2011 року у Дорофіївській сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №01 (а.с. 10-11). Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду набуло законної сили 19 березня 2023 року. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2023 року у справі №604/285/23 було стягнуто із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду набуло законної сили 05 травня 2023 року. Згідно копії акту №30 обстеження матеріально-побутових умов на предмет визначення фактичного проживання громадян від 28 травня 2025 року (а.с.14), депутатом Волочиської міської ради встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії характеристики [PERSON] , [INFO] учениці 4-А класу Волочиського ліцею №1, [PERSON] навчається у Волочиському ліцеї №1 з 2021 року. У зв`язку із сімейними обставинами, з 2024 року проживає з батьком [PERSON] . Дитина виховується в неповній сім`ї, її вихованням у 4 класі займався батько. Витягом з реєстру Резерв+ підтверджується, що [PERSON] , [INFO] є військовозобов`язаним. Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості підтверджується, що [PERSON] , [INFO] на території України станом на 15 травня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 28 серпня 2025 року та характеристикою з місця роботи, вбачається, [PERSON] працевлаштований та має постійну заробітню плату. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 липня 2025 року, [PERSON] народилась [INFO] у м. Світловодськ Олексарійського району Кіровоградської області. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . З копії акту №128 обстеження умов проживання дитини від 16 жовтня 2025 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] (мати дитини) проживає окремо від дитини, за іншою адресою. У відповідності до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Нормами ч.ч.1,2 ст.161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст.33 Конституції України. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас її правом, а обов`язком батьків є утримання дитини. Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Відповідач у даній справі, матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , позовні вимоги визнала та підтвердила, що позивач виховує їхню доньку самостійно, оскільки відповідач народила другу дитину та проживає в іншій області, про що свідчить заява відповідача. Також факт самостійного утримання та виховання батьком [PERSON] дитини [PERSON] , [INFO] підтверджується наданими позивачем та дослідженими судом доказами. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2024 року (справа № 753/16535/22) - аналіз практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, та, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. У своїй Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 вказав, що колегія суддів вважає, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив порядок установлення факту самостійного виховання та утримання дитини виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. Позивач просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує сою доньку. Наданими суду доказами доведено, що у зв`язку із окремим проживанням матері від чоловіка та дитини, вихованням та утриманням доньки займається батько самостійно. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ч.2,ч.3ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 4 ст.273 ЦПК України встановлено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів є законно визначеною та самостійною підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у Постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Таким чином, враховуючи встановлення судом факту самостійного виховання та утримання доньки, суд приходить до висновку про можливість звільнення [PERSON] від сплати аліментів які стягуються, згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 квітня 2023 року. Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дитини, враховуючи її вік, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи факт окремого проживання відповідача від чоловіка та дитини, інші обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивачем чи його представником не було заявлено вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved