Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

АТ «Перший Український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 606,36 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,20 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 11.11.2021 [PERSON] на підставі кредитного договору №1010290739 видано кредит у сумі 64 300 грн. Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 03.03.2025 складає: 96 606,36 грн, з яких: 56 215,20 грн - заборгованість за кредитом, 17,19 грн - заборгованість за відсотками та 40 373,97 грн - заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті-заяві на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість погашена не була. Зазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.07.2025 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 11.08.2025 та повторно 13.08.2025 (у зв`язку із виявленням технічної помилки) від представника відповідача [PERSON] адвоката Шелудько О.О. надійшли відзиви на позовну заяву. У відзиві від 13.08.2025 просить поновити пропущений строк для подання відзиву на позовну заяву та частково задовільнити позовну заяву АТ «ПУМБ». Вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитом в сумі 40\~373,97 грн необхідно відмовити, оскільки п. 5 кредитного договору №1010290739 від 11.11.2021, укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно є нікчемними. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви №1010290739 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 64\~300,00 грн із строком кредитування 24 місяці (а. с. 10 зв.а.-12). Відповідно до п. п. 5, 6 кредитного договору розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99 %, розмір процентної ставки - 0,01 % річних. Схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами) (п.7 кредитного договору). Згідно з графіком платежів: платіжні періоди з 11.11.2021 по 11.11.2023; сума платежу за розрахунковий період: 4 602,02 грн щомісяця та 4 601,80 грн (останній платіж), усього за 24 місяці: 110 448,26 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 1 922,57 грн щомісяця, усього за 24 місяці: 46 141,68 грн. До позову додано Паспорт споживчого кредиту від 11.11.2021, який підписаний [PERSON] (а. с. 12 зв. а.) Факт перерахування банком коштів у сумі 64\~300,00 грн підтверджується платіжною інструкцією №TR.53587368.98488.25578 від 11.11.2021, копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 36 зв. а). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1010290739 від 11.11.2021 станом на 03.03.2025 непогашена сума кредиту [PERSON] перед банком становить 96 606,36 грн, з них: за сумою кредиту - 56 215,20 грн, заборгованість за процентами- 17,19 грн, заборгованість за комісією 40 373,97 грн. (а. с. 31 -32). Користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 11.11.2021 по 03.03.2025 (а. с. 33). До позовної заяви банк додав Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а. с. 13 - 19). 03.03.2025 АТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] надіслано письмову вимогу (повідомлення) про виконання зобов`язань перед банком за вищевказаним кредитним договором (а. с. 19 з. с.). Згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наданий відповідачці кредит № 1010290739 від 11.11.2021 є споживчим, тому на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст.1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно з абзацом 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01.01.2017) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері., в зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відтак, пунктом 5 кредитного договору позичальнику фактично встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29, 31.33 постанови від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зробила висновок, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п. 31.25 постанови). Суд звертає увагу, що пунктом 5 кредитного договору комплексного банківського обслуговування №1010290739 від 11.11.2021 [PERSON] встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Таку плату встановлено без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у графіку щомісячних платежів, який наведений у заяві №1010290739 від 11.11.2021. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що умова пункту 5 Договору комплексного банківського обслуговування №1010290739 від 11.11.2021 між [PERSON] та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемною. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, відповідачка в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погасила, чим порушила вимоги кредитного договору. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача. Водночас суд не погоджується з доводами позовної заяви в частині правомірності нарахування комісії. Суд звертає увагу, що позивач не надав доказів надання послуг, за які необхідно нараховувати щомісячну комісію. А тому, у зв`язку із встановлення судом нікчемності положення пункту 5 кредитного договору №1010290739 від 11.11.2021 між [PERSON] та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 40 373,97 грн. З врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши за кредитним договором №1010290739 від 11.11.2021 заборгованість за сумою кредиту в розмірі 56 215,20 та заборгованість по процентам в розмірі 17,19 грн, а всього стягнути за кредитним договором заборгованість в розмірі 56 232,39 грн. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 191 від 11.07.2025 (а. с. 5). Оскільки позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню, тобто на 58,21 %, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 410,08 грн.

Outcome: partial