Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 (одну четверту) частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський (колишній Васильківський) район, на території Шевченківської сільської ради, що належала його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його дружини, він, як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність виділеної частки спадкодавця у даному нерухомому майні. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та просять суд задовольнити позовні вимоги. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 вересня 2024 року. З матеріалів спадкової справи № 32/2025 до майна померлої [PERSON] вбачається, що спадкоємцем померлої за законом, який спадщину прийняв, є її чоловік позивач у даній справі [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини поданою нотаріусу 29 січня 2025 року та зареєстрованою у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 94. Позивач у даній справі [PERSON] є чоловіком померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12 серпня 1978 року. Позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої дружини. Постановою державного нотаріуса Шатило Л.А., Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області від 13 червня 2025 року № 583/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 (одну четверту) частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський (колишній Васильківський) район, на території Шевченківської сільської ради, що належала його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2025 року № 430812223, щодо вказаної земельної ділянки, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спільна сумісна власність, розмір частки 1 (один), тобто частки у праві власності на вищевказану земельну ділянку не визначені, що перешкоджає у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський (колишній Васильківський) район, на території Шевченківської сільської ради зареєстровано [PERSON] , державним реєстратором виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області 09 липня 2019 року, номер запису про право власності: 32367269, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1870885132214, розмір частки 1/1 у приватній спільній сумісній власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданого [PERSON] , державним реєстратором виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області 12 липня 2019 року за № 173599724. Також, суд враховує загальновідомі обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Шевченківка розташоване в адміністративних межах Обухівського району Київської області. При вирішенні справи по суті, суд приймає до уваги та керується відомостями вказаними саме у даному правовстановлюючому документі, оскільки він є первинним стосовно зазначеного нерухомого майна. Отже, земельна ділянка загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на території Шевченківської сільської ради належала дружині позивача та її братам і сестрі на праві спільної часткової власності. Норма частини першої статті 355 ЦК України передбачає, що м айно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України, с пільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із нормою частини другої статті 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки, матеріали справи не містять відомості про те що домовленістю між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , законом або рішенням суду встановлено їх частки у праві власності на земельну ділянку загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на території Шевченківської сільської ради, у суду існують об`єктивні підстави вважати, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності на дану земельну ділянку були рівними. Як наслідок, суд вважає, що [PERSON] та її братам і сестрі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності належала земельна ділянка загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: [ADDRESS] частині кожному. У зв`язку із цим, суд також застосовує роз`яснення, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008\~року №\~7\~« Про судову практику у справах про спадкування», за змістом яких: -\~у\~разі\~смерті\~співвласника\~приватизованого будинку\~(квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця (абзац 2 пункту 12 постанови); - при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності (абзац 1 пункту 26 постанови). Враховуючи, що спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, суд приходить до логічного і послідовного висновку про те, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. Отже, при розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності. Тобто, позивач має право на спадкування 1/4 (однієї четвертої) частки у праві власності на земельну ділянку загальною площею 2,8601 га, кадастровий номер 3221488600:06:003:0021, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський (колишній Васильківський) район, на території Шевченківської сільської ради, яка належала його дружині, як співвласниці вказаного нерухомого майна. До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Проте, на переконання суду, вказана обставина є достатньою підставою для задоволення позову позивача та у визнанні за позивачем як спадкоємцем співвласника права власності на ту частину вказаного нерухомого майна, на яку мав право спадкодавець. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на відповідну частину вказаного нерухомого майна на яку мала право його дружина. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved