Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Сідєльникова\~Є.І., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 30 червня 2017 року громадяни [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] », [INFO] , далі по тексту - Позивачка, і [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Олешківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що складено актовий запис № 103 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.06.2017. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Представник позивача вказує, що у шлюбі народилася дитина син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.12.2017, виданого Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №199 від 13.12.2017. Підставою для розірвання шлюбу зазначає наявність обставин, що свідчать про фактичний та остаточний розлад шлюбних відносин між подружжям. Стверджує, що упродовж останніх років спільне життя подружжя поступово втрачало ознаки сімейного союзу, що виразилося у зникненні взаєморозуміння, емоційного зв`язку, довіри, поваги та любові між сторонами. Відмінності у характерах, життєвих поглядах, ставленні до сімейних цінностей та бачення подальшого спільного життя стали надто очевидними, що унеможливлює подальше проживання в одному домогосподарстві. Наголошує, що подружжя втратило спільні інтереси, не планує спільного майбутнього, не виявляє взаємної підтримки, турботи та зацікавленості у збереженні сім`ї. Кожен із подружжя наразі має окремі життєві пріоритети, які є несумісними у рамках подружнього життя. Відсутність взаємного бажання зберігати шлюб лише підтверджує остаточний характер розпаду сімейних стосунків та безперспективність подальшого існування шлюбу. Як стверджує представник позивача сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з весни 2025 року: сторони не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Їхні життєві шляхи розійшлися і кожен з них живе власним життям. Вони не беруть участі у вирішенні особистих чи побутових питань одне одного, за винятком питань, пов`язаних із вихованням неповнолітньої дитини. Фактична відсутність сімейних відносин підтверджує безперспективність подальшого існування шлюбу. З урахуванням викладеного, позивачка вважає, що шлюб із відповідачем вичерпав себе і не відповідає ані моральним, ані правовим підставам для його збереження. На переконання дружини сім`я припинила існування остаточно. Сім`я фактично припинила існування, а шлюб набув виключно формального характеру, у зв`язку з чим він підлягає розірванню. Номінальне збереження шлюбу суперечить її інтересам. Це рішення прийнято свідомо і виважено. Причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими. Представник позивача вказує, що спору про поділ майна, яке є спільною власністю подружжя між сторонами на дату подання позову, немає. Сторони вживають заходів для добровільного врегулювання питання щодо надання батьком матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивачка вважає недоцільним вживати заходів судом щодо примирення подружжя. На підставі наведеного, позивачка просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 30 червня 2017 року Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №103 від 30.06.2017 року; не надавати строк на примирення; після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити « [PERSON] ». Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник зазначила у позовній заяві та подала окреме клопотання про розгляд справи без їх участі з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог. Представник також просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому висвітлено наступну позицію відповідача щодо позовних вимог. Вказує, що відповідач [PERSON] підтримує позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення. Вважає, що шлюб дійсно вичерпав себе як морально, так і фактично, збереження сімейних відносин є неможливим. Сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть та примирення неможливе. Подружжя не мають взаємних претензій щодо майнових прав, питання виховання та утримання дитини сторони планують врегулювати у добровільному порядку. У зв`язку з цим відповідач вважає, що шлюб має бути розірваний. З огляду на викладене, просить суд прийняти відзив до матеріалів справи; врахувати, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу; розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 30.06.2017 року Олешківським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис №103; не надавати строку для примирення подружжя; повернути позивачці 50% сплаченого судового збору згідно зі ст.142 ЦПК України. Також представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та представниці останнього, у якій просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстровано шлюб 30 червня 2017 року, про що 30.06.2017 Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №103, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 червня 2017 року Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Від даного\~шлюбу сторони\~мають спільну\~дитину \~малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №199 від 13.12.2017, виданого Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області13.12.2017. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який позов визнав, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач не заперечив проти вказаної позовної вимоги, а вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, суд приходить до висновку, що позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 605,60 грн. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved