Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

22 березня 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили встановити земельний сервітут на право користування частиною земельної ділянки по [ADDRESS] , що належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , а саме шириною 2 м і довжиною 16 м, загальною площею 32 кв.м, розташованої вздовж східного фасаду житлового будинку літера «Г» та прибудови до нього літера «г», літера «В», літера «Ж» та огорожі № 3, що знаходиться по [ADDRESS] для забезпечення потреби в доступі до цієї частини будинку, її технічного обслуговування, розташування на земельній ділянці будівельних риштувань, складування та зберігання будівельних матеріалів з метою проведення поточного та капітального ремонту. Крім того, просили зобов`язати відповідачів демонтувати металеву конструкцію (гратчасту металеву шпалеру) вздовж східного фасаду житлового будинку літера «Г» та прибудови до нього, що розташований та адресою: [ADDRESS] . Провадження у справі відкрите 10 квітня 2019 року, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Відповідачами поданий відзив на позов 14 травня 2019 року, а представником позивача [PERSON] адвокатом Гонтар П.А 21.06.2019 р. відповідь на відзив відповідачів. Сторонами самостійно проведено судові будівельно-технічні експертизи: - \~ \~ \~ \~12.02.2019 року за заявою [PERSON] судовим експертом Фесун Л.А. щодо визначення розміру земельного сервітуту; - \~ \~ \~ \~01.07.2019 р. за заявою [PERSON] судовим експертом Ларченко Г.І. (висновок № 28/19) з питань створення перешкод власникам земельної ділянки [ADDRESS] встановленням сервітуту. 21.11.2019 р. від представника позивача [PERSON] адвоката Гонтар П.А. надійшло письмове клопотання про призначення додаткової земельно-технічної експертизи. Ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання про призначення додаткової земельно-технічної експертизи через передчасність; закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду за суттю, в судове засідання викликані експерти для надання роз`яснень щодо проведених ними експертиз. Під час розгляду справи ухвалами Херсонського міського суду Херсонської області залучено: -третю особу співвласника [PERSON] (усна ухвала суду з занесенням до журналу судового засідання від 21.12.2021 р.); -правонаступника [PERSON] та [PERSON] [PERSON] (ухвала від 19.02.2025р.). Провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] було закрито ухвалою суду від 11.11.2024 р., при цьому встановлено, що правонаступником її вимог є [PERSON] , якій за життя [PERSON] подарувала свою частку. Позиції сторін. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані наступним. Технічний стан житлового будинку літ «Г» та прибудови до нього (власником яких є позивачка), розташований за адресою [ADDRESS] є незадовільним та потребує капітального ремонту. Вільний доступ до східного фасаду будівлі та прибудови неможливий, оскільки перебуває на межі сумісних земельних ділянок з ділянкою по [ADDRESS] , що належить відповідачам. Ремонт фасаду є неможливим, відповідачі заперечують проти встановлення сервітуту. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутні належні та допустимі докази відведення позивачам в користування земельної ділянки. Крім того, стороною позивача незаконно прибудована мансарда, тобто проведена реконструкція житлового будинку, що порушує їх права, як власників земельної ділянки. Вважає, що будинок літ «Г» є самочинно збудованим нерухомим майном та відповідно сторона позивача по суб`єктивному складу не має права на отримання земельного сервітуту, оскільки не є власником чи користувачем суміжної земельної ділянки, та зважаючи на самочинне будівництво є іншою заінтересованою особою. Крім того, не наведено чому саме сервітут безоплатний та його встановлення суттєво обтяжує права відповідачів, оскільки зменшує прохід. В судовому засіданні 19.04.2021р. позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гонтар П.А. позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив; відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Смельська В.В. позов не визнали та дали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. В судовому засіданні 20.04.2021 р. заслухані пояснення експертів Фесун Л.А. та [PERSON] щодо наданих ними висновків. Клопотань щодо призначення додаткової, повторної або нової експертизи сторонами не заявлено. Ухвалою від 03.07.2025 р. в порядку ст. 244 ЦПК України суд поновив судовий розгляд для з`ясування додаткових обставин щодо сформування земельних ділянок, наявності судових рішень щодо виділення в натурі тощо. Після проведення судових дебатів в межах з`ясування обставин, що потребували додаткової перевірки 27.10.2025 р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, ухваленя та проголошення судового рішення відкладено до 15-15 год. 06.11.2025 про що повідомлені учасники судового процесу. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 21 березня 2008 року домоволодіння по [ADDRESS] поділено між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в натурі та визначено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Зокрема, виділено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно висновків судової будівельно - технічної експертизи № 181 від 24.08.2007 експерта [PERSON] у сумісну власність в домоволодінні [ADDRESS] приміщення в жилому будинку літера «А»: приміщення 6-1 кладової, приміщення 6-2 кладової, а також приміщення в жилому будинку літера «Г»: приміщення 6-3 коридору, приміщення 6-4 жилої кімнати, приміщення 6-5 жилої кімнати, приміщення 6-6 жилої кімнати, приміщення 6-7 жилої кімнати, приміщення 6-8 жилої кімнати, приміщення 6-9 кладової, приміщення І прибудови, приміщення ІІ прибудови, приміщення ІІІ прибудови, з надвірних будівель і споруд: Літера «В» - сараю, Літера «Ж» - дворової уборної, Літера «И» - літнього душу, Літера № 1 Ѕ частина водопроводу, Літера № 3 огорожи, що складає 72/100 частин від усього домоволодіння. Визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 181 від 24.08.2007 експерта [PERSON] , виділивши в спільне користування, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] присадибну ділянку, прилеглу до виділених будівель, зі сторони задньої межі, правої бокової межі та фасадної межі площею 457м2 з виходами на [ADDRESS] . Предметом цього позову є, зокрема, встановлення земельного сервітуту на право користування земельною ділянкою розташованою вздовж східного фасаду житлового будинку літера «Г» та прибудови до нього літера «г», літера «В», літера «Ж» та огорожі № 3, що знаходиться по [ADDRESS] для забезпечення потреби в доступі до цієї частини будинку, її технічного обслуговування, розташування на земельній ділянці будівельних риштувань, складування та зберігання будівельних матеріалів з метою проведення поточного та капітального ремонту. Станом на час розгляду справи співвласниками домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з двох житлових будинків літ. «А» - житловою площею 37,6 кв.м, загальною площею 88,7 кв.м, літ. «Г» - житловою площею 52,1 кв.м, загальною площею 77,6 кв.м, сараю літ «В», душу літ «И», туалету літ. «Ж», водопроводу № 1, огорожі № 2, 3, 4 є (спільна часткова власність): - [PERSON] 72/500 на підставі договору купівлі-продажу від 01.02.2021 р. № 161; 144/500 на підставі договору дарування від 01.02.2021 р. № 159; 72/500 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21.03.2008 р. справа № 2-1792/08; - [PERSON] 72/500 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 21.03.2008 р. справа № 2-1792/08; 28/100 на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2020 р. (при цьому у власності перебуває в жилому будинку літера «А»: приміщення 2-1 жилої кімнати площею 24,8 м2, приміщення 2-2 коридору 10,4 м2, приміщення 2-3 жилої кімнати площею 12,8 м2, приміщення 2-4 коридору, площею 3,2 м2, приміщення 2-5 коридору, площею 0,6 м2, приміщення І прибудови, площею 8,4 м2, всього: приміщення площею 60,2 м2, в тому числі жилої 37,6 м2; 1/2 частина водопроводу, ворота № 2. Тобто співвласниками житлового будинку літера «Г», сараю літера «В», туалет літера «Ж» та огорожі № 3 вздовж яких знаходиться земельна ділянка є [PERSON] та [PERSON] , який має частку 72/500 до складу якої входять вказані житловий будинок, сарай та огорожа та який залучений судом до участі в справі як 3-тя особа та самостійних вимог щодо предмету спору не заявляв. Крім того, рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 21.03.2008 р. визначений порядок користування земельною ділянкою, виділено в користування [PERSON] (правонаступник позивачка [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] (правонаступник позивачка [PERSON] ), [PERSON] (правонаступник позивачка [PERSON] ), [PERSON] присадибну ділянку, прилеглу до виділених будівель, зі сторони задньої межі, правої бокової межі та фасадної межі площею 457м2 з виходами на [ADDRESS] . Також заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 25.05.2015 р. виділялося [PERSON] та [PERSON] в натурі частки із домоволодіння [ADDRESS] , що знаходиться у спільній частковій власності: по 72/500 частин домоволодіння, які складаються з наступного: в житловому будинку літ. «А» приміщення: № 6-1 (склад) площею 11,0 кв. м; № 6-2 (склад) площею 17,5 кв. м; в житловому будинку літ. «Г» приміщення: № 6-ІІІ (прибудова) площею 7,2 кв. м; № 6-7 (житлова кімната) площею 10,1 кв. м; № 6-8 (житлова кімната) площею 7,6 кв. м; в господарських будівлях та спорудах: № 1 (1/6 частини водогону); № 4 (частина огорожі) 5,9 м. В той же час, зазначене рішення сторонами не реалізовано, право власності за ними не зареєстроване. Пунктом 3 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння. Земельна ділянка на якій знаходяться домоволодіння за адресою [ADDRESS] на якій знаходиться домоволодіння співвласником якого є позивачка [PERSON] сформована, присвоєно кадастровий номер, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), але станом на час розгляду справи відомості про її користувачів матеріали справи не містять. За ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Суть спору полягає в тому, що за твердженням позивачки [PERSON] вона позбавлена можливості вільного доступу до східного фасаду житлового будинку літери «Г» та прибудов до нього літер «г», літ. «В», літ. «Ж» з метою обслуговування та ремонту, оскільки вказані будівлі потребують виконання робіт по укріпленню окремих ділянок стін, а вказані будівлі розташовані безпосередньо на межі з суміжною земельною ділянкою, яка належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] . У плані земельної ділянки відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] від 16.05.2008 р. зазначено, що житловий будинок літ «Г», сарай літери «В», душ літера «И» та туалет літера «Ж» знаходяться на межі з земельною ділянкою по [ADDRESS] . За державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 501466 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0737 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на підставі рішення Херсонської міської ради № 108 від 26.09.2006 р. зазначена земельна ділянка межує з земельною ділянкою по [ADDRESS] . За висновком судової земельно-будівельної експертизи № 8 від 12.02.2019 р., проведеної за зверненням [PERSON] для подання до Херсонського міського суду Херсонської області для забезпечення нормальної експлуатації будівель літера «Г» літера «г», літера «В», літера «Ж» та огорожі №3, які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] , в тому числі їх технічного обслуговування та ремонту, необхідна земельна ділянка вздовж суміжної межі з ділянкою [ADDRESS] ( з боку ділянки № [NUMBER] ) розмірами 2,0 м х 16 м площею 32 м2, схема на яку пропонується встановити земельний сервітут надана в графічному додатку 1. Відповідно до вказаного додатку частина земельної ділянки проходить вздовж житлового будинку літера «Г», літера «В» та літера «И», трохи виходить за будівлю літера «И», при цьому вказані будівлі не мають між собою проміжків. Згідно висновку судово-будівельної експертизи № 28/19 від 01.07.2019 р. встановлення безстрокового земельного сервітіту створюватиме перешкоди в користуванні відповідачам земельною ділянкою 6510136900:20:004:0058 та при встановленні земельного сервітуту шириною 1 м ширина проходу до входу до житлової прибудови літера А1 буде становити 1 м, що є недостанім, крім того власники не зможуть використовувати земельну ділянку для паркування автомобіля, що створить незручності. Суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що на їх думку земля незаконно передана відповідачам, оскільки предметом позову не є оспорення права власності. Так само не має суттєвого значення при розгляді цієї справи законність реконструкції позивачкою житлового будинку з прибудовою мансарди, оскільки і для її знесення, і для забезпечення експлуатації законних будівель літер «Г», «В», «Ж» та огорожі № 3 необхідним є тимчасовий доступ до вказаних споруд зі сторони земельної ділянки [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 100 ЗК України, ст. 402 ЦК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Згідно ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Зважаючи на аналіз вище наведеного законодавства, що регулює встановлення сервітуту, обов`язковою умовою, яка передує зверненню до суду про встановлення сервітуту, є звернення до власника (володільця) сусідньої/суміжної земельної ділянки. Стороною позивача як землекористувача до позовної заяви не надано жодного доказу звернення до відповідачки [PERSON] , як власника земельної ділянки [ADDRESS] з питання встановлення земельного сервітуту. Натомість [PERSON] надсилався лист на ім`я [PERSON] , який був вручений йому особисто 26.01.2017 р. та був адресований [PERSON] , [PERSON] та іншим особам на їх звернення від 17.01.2017 р., в якому йде мова про добросусідські відносини. Відповідно до вказаного листа [PERSON] пропонувала усім знайти компроміс та поважно відноситися до власності один одного та сумісно вирішувати побутові питання вона дозволить заходити до свого двору, а адресати листа до її будинку на своїй території для обслуговування та ремонту. Вказаний лист не містить жодного посилання на те, що зі сторони позивачів пропонувалося встановлення земельного сервітуту. Зі змісту вказаного листа впливає, що сусідами [PERSON] робилися будівельні роботи шляхом потрапляння на її земельну ділянку без її дозволу через вікно будинку у її відсутність. Також [PERSON] направлено 12.02.2019 р. лист мешканцям будинку [ADDRESS] щодо обговорення питання щодо узгодження проведення будівельних робіт на території сусідньої ділянки. Зі змісту вказаного листа не впливає, що [PERSON] була надана пропозиція щодо встановлення земельного сервітуту на право користування її земельною ділянкою. В ході розгляду справи представником відповідачів адвокатом Смельською В.В. неодноразово зверталася увага на те, що жодної пропозиції від позивачів, в тому числі [PERSON] , про укладення земельного сервітуту не надходило, крім того жодним чином необґрунтовано період ремонтів, чому сервітут повинний бути безоплатним тощо. В судовому засіданні 27.10.2025 р. відповідачка [PERSON] запропонувала вирішити питання через перемови шляхом укладення мирової угоди, при цьому суд роз`яснив стороні позивачки, що мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії судового розгляду, але позивачка та її представник категорично відмовилися від пропозиції. Таким чином, суд дійшов висновку, що фактично ані письмової пропозиції, ані запропонованих умов сервітуту позивачка відповідачам не надавала. Суд враховує, що безстроковий сервітут, є невиправдано довгим для ремонтних робіт однієї стіни, оскільки проведення ремонтних робіт визначається ДСТУ Б А.3.1-22:2013 "Визначення тривалості будівництва об`єктів" відповідно до якого (п.4.1.1) тривалість будівництва об`єктів визначають на різних стадіях проектування, а за Додатком А таблиці А.1 щодо усереднених показників тривалості будівельних робіт будівництво будинку садибного типу загальною площею 200 м2 складає 5 місяців. Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Враховуючи чинне законодавство, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою. Окрім того, пояснення позивачки в ході судового розгляду стосовно того, що вона планує проведення поточного та капітального ремонту, а також технічного обслуговування будівель з розташуванням на земельній ділянці обрештувань і на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності відповідачки [PERSON] , будівельних матеріалів та риштувань тощо безстроково, на думку суду, призведе до порушення права власності відповідачки та є для неї обтяжливим. Між тим, згідно з приписами ч. 3 статті 402 ЦК України спір про встановлення сервітуту вирішується судом у разі недосягнення домовленості про його встановлення. Отже, в даній справі таких перемовин між сторонами не відбулось, та позивачка не пропонувала ані укладення договору, ані його істотних умов відповідачам, які були б отримані останніми та ними не погоджені з позивачкою, а тому її вимоги до суду встановити земельний сервітут є передчасними. Тобто відсутні підстави для вирішення судом спору, який ще не виник в позасудовому порядку, оскільки позивачкою не було належним чином виконано вимоги ч. 3 статті 402 ЦК України. Крім того, позивачка у позовній не визначилась ані з тим, чи буде сервітут безоплатним чи платним, який строк постійний чи тимчасовий тощо, при цьому вказуючи в судовому засіданні, що вважає, що сервітут повинний бути безоплатним та постійним, але жодних обґрунтувань такому обтяженню не навела. За таких підстав, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо встановлення земельного сервітуту не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Щодо вимог демонтування металевої конструкції вздовж східного фасаду житлового будинку літ. «Г» та прибудов до нього. Позивачка вказує на те, що відповідачі перешкоджають їй у доступі до стіни житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літ. «Г», що полягає в неможливості відкриття стулок віконних блоків та влаштування відмосток та, посилаючись на ст. 391 ЦК України, просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди шляхом демонтування вказаної вище металевої конструкції. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Умовою задоволення негаторного позову є встановлення судом факту протиправності дій відповідача. Натомість під час розгляду справи судом достовірно не встановлено в діях відповідачів протиправних дій, які перешкоджають позивачу користуватися чи розпоряджатися своїм нерухомим майном. Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, що встановлення металевої конструкції відповідачами на належній їм земельній ділянки є протиправною, з урахуванням в тому числі відсутності доказів законності реконструкції житлового будинку літера «Г», а саме самочинно побудованої будівлі літери «г», право власності на яке ні за [PERSON] , ні за [PERSON] не зареєстровано. Щодо неможливості відкривати вікна та зробити відмостки, чому заважає металева конструкція, суд зауважує, що вказані вимоги нерозривно пов`язані саме з вимогами про встановлення земельного сервітуту. Крім того, суду не надано жодних належних та допустимих доказів з цих обставини, самі по собі фото у висновках експерта без відповідних доказів, в тому числі висновків експерта, не доводять такої неможливості. Також у своїх поясненнях в судовому засіданні 27.10.2025 р. відповідачка [PERSON] зазначила, що встановлення такої металевої конструкції було обумовлено тим, щоб незаконно перебудована будівля не впала на її земельну ділянку та для того, щоб позивачка через вікна у її відсутність та без її дозволу не потрапляла на її земельну ділянку. Відповідно до ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Тобто, право однієї особи закінчується там, де починається право іншої. Зловживання правами не допускається. Оскільки належним та допустимих доказів, висновків експертів з вказаних питань щодо порушення відповідачами права користування та розпоряджання майном позивачкою суду не надано, її вимоги про зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом демонтажу грачастої металевої шпалери вздовж східного фасаду житлового будинку літ. «Г» та прибудов до нього, що розташовані за адресою: [ADDRESS] в порядку ст. 391 ЦК України задоволенню не підлягають, а щодо вимог про встановлення земельного сервітуту висновки суду були викладені вище. Таким чином, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні вимог в повному обсязі. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачки відшкодуванню не підлягають. Щодо судових витрат відповідачки [PERSON] , які складаються з витрат на правову допомогу за договором № 16 від 14.11.2019 р., яким узгоджений гонорар в розмірі 10200,00 грн, що сплачений у повному обсязі (підтверджується відповідними квитанціями), суд зазначає наступне. Згідно правил - для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Разом із тим, ч.1,2 ст. 30 Закону Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Тож, з аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Логічно - що при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Отже - оцінюючи зміст зазначених приписів, ВП ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Крім того, ч.3 ст. 137 ЦПК України не зазначає конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Отже, правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Що ж до доведення неспівмірності - у випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Тому суд, не приймає заперечень представника позивачів, зокрема, [PERSON] адвоката Гонтар П.А., викладених у письмових судових дебатах від 15.07.2021р. щодо вступу адвоката Смельської В.В. як представника на більш пізніх стадіях судового процесу та не складення нею відзивів тощо. При цьому критерії реальності, витраченого часу на участь в судових засіданнях в контексті тривалості розгляду справи не є завищеними, а сплата гонорару адвокату документально підтверджена квитанціями № 5116666 від 29.11.2019 р., № 5251739 від 28.01.2020 р., № 5647867 від 23.07.2020 р. Таким чином з позивачки на користь відповідачки [PERSON] підлягають стягненню витрати на правовому допомогу в розмірі 10200,00 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено з урахуванням приписів другого абзаца частини першої ст. 244, ч.1 ст. 259, ст. 268 ЦПК України 06.11.2025р. На підставі викладеного,

Outcome: approved