Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір № 2109635636071. Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4500.00 грн. Дана обставина підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей», згідно якого на підставі укладеного між товариством і ТОВ ФК «Вей фор пей» договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» 06.04.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, у сумі 4500.00 грн. 01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2109635636071. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2109635636071. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2109635636071. Загальний розмір заборгованості за Договором №2109635636071 від 06.04.2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 76201,50 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4500,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 71701,50 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 54111,90 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 4500,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 49611,90 грн. Просили суд, стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 2109635636071 від 06.04.2021 року у розмірі 54\~111,90 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов. 01.05.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що проценти в порядку, визначеному ст.1048 ЦК України поза межами строків кредитування нараховуватись не можуть, а можуть нараховуватись виключно проценти річних, згідно ч.2 ст.625 ЦК України. Водночас, п.1.2 Кредитного договору передбачено, що: «Кредит надається в строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є його невід`ємною частиною.». Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору (Анкета-Заява), зазначено: «Ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», що розміщені на офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, прошу Товариство надати мені кредит на особисті потреби в розмірі 4500,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 4500,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 1440,00 грн.» За своєю правовою природою дана Анкета-заява є офертою з боку Позичальника (Відповідача), оскільки він пропонує Позивачу укласти Кредитний договір на вищезазначених умовах видати кредит на 365 днів, протягом яких повернути 4500,00 тіла кредиту та 1440,00 грн. процентів. Графіком платежів, що є Додатком №2 до Кредитного договору також чітко передбачено, що 06.04.2021 року Відповідач отримує від Первісного кредитора 4500,00 грн., а 21.04.2021 року повинен повернути 5900,00 грн., що складаються з 4500,00 грн. заборгованості за тілом, та 1440,00 грн. заборгованості за відсотками. Інших сум чи строків кредитування даний Графік платежів не містить. Додаток №3 до Кредитного договору (Паспорт споживчого кредиту) містить чітку інформацію, що підтверджує попередні твердження: - сума/ліміт кредиту, грн. 4500; - строк кредитування 16 ДНІВ; - загальні витрати за кредитом 1440,00 грн. (сума % по договору) + 630,00 грн. (комісія*) (* - Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з Позичальника у разі, якщо Позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані відсотки у термін (день, дату), зазначений у Договорі); - орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн. 4500,00 грн. (тіло кредиту) + 1440,00 грн. (сума % по договору) + 630,00 грн. (комісія*) (* - Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з Позичальника у разі, якщо Позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані відсотки у термін (день, дату), зазначений у Договорі); - Кількість та розмір платежів, періодичність внесення кількість: 1, розмір 5940; періодичність внесення на 16 день з дати отримання. Звертає увагу суду, що, як вбачається з Паспорту кредиту, зазначена в цьому інформація діяла на дату укладення Кредитного договору, тобто умови Кредитного договору повинні відповідати зазначеній інформації. Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач взяла в борг 06.04.2021 року кредит у розмірі 4500,00 грн. та повинна була повернути його та нараховані відсотки у розмірі 1440,00 грн. 21.04.2021 року. Додатковим підтвердженням, що 21.04.2021 року є строком кредитування є Витяги з реєстру боржників за Договором факторингу №1-12 та Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023. Акцентує увагу суду, що в даних Витягах є графи «Дата укладення договору» та «Дата закінчення договору». Першою датою є 06.04.2021 року, а ось датою закінчення Кредитного договору стоїть 21.04.2021 року. Тобто, з наявних у справі доказів, які надані самим Позивачем, 21.04.2021 року строк кредитування сплив, а відповідно нарахування процентів поза межами строку кредитування є протиправним. Анкета-Заява є офертою Позичальника, погодження ж умов відбулося і в Графіку платежів (як це передбачено було п.1.2 Кредитного договору), та в Паспорті споживчого кредиту, який діяв на момент підписання сторонами Кредитного договору. Відповідно до цих документів, чітко вбачається, що строк кредитування сплив 21.04.2021 року. Таким чином, Відповідачем зроблено Контр-Розрахунок заборгованості, відповідно до якого, заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 3154,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, яку Відповідач визнає. Позивачем в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу надано копії наступних документів: - Договору про надання правової допомоги від 02.09.2024 року №02-09/2024-8, укладений між Позивачем та ФОП [PERSON] ; - Тарифів на послуги ФОП [PERSON] ; - Заявки про надання юридичної допомоги від 01.02.2025 року №40; - Платіжної інструкції від 18.03.2025 року №0505950001; - Витягу з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року. Відповідно до ст.15 ЦПК України: «Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.». Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України: «Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи». Частиною 3 ст.133 ЦПК України встановлено: «До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.». По-перше, Позивачем не подано жодного доказу того, хто така ФОП [PERSON] чи є вона адвокатом, чи взагалі має право надавати правничу допомогу, який статус її ФОП, тощо. По-друге, як вбачається з Єдиного Реєстру Адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/), в ньому присутній адвокат Калітіна Олена Володимирівна ( [INFO] Однак, згідно з ст.ст. 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об`єднання. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Цей перелік форм господарювання є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до пп. 14.1.226 Податкового кодексу України: «Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб». Адвокат може бути Фізичною особою підприємцем і надавати послуги, як фізична особа підприємець виключно, якщо буде зареєстрований в фіскальних органах, як фізична особа-підприємець з ознакою само зайнятої особи. Жодного доказу цього позовна заява не містить, а можливість отримання адвокатом гонорару за надання правової допомоги як фізичною особою-підприємцем без ознаки самозайнятої особи категорично виключається. В вищезазначеному договорі про надання правової допомоги від 02.09.2024 року №02- 09/2024-8 та інших наданих документах, ФОП [PERSON] здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, а не як само зайнята особа. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів зворотного, відсутні підстави стверджувати, що документи про сплату Позивачем коштів ФОП [PERSON] є гонораром за надання нею правничої допомоги, яка підлягають компенсації. Окрім того, ні в наданій Позивачем копії Платіжної інструкції від 18.03.2025 року №0505950001, ні в Витязі з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року не зазначено, що дана оплата чи надані послуги стосуються Заявки про надання юридичної допомоги №4 чи взагалі послуг що надаються в рамках даної справи. Платіжна інструкція від 18.03.2025 року №0505950001 містить суму, що відрізняється від суми зазначеної в заявці та Акті, а Акт взагалі не містить жодної згадки про позов щодо стягнення коштів з Відповідача. Вимоги визнала частково на суму 3154,80 грн. заборгованості за кредитним договором та 141,23 грн. судового збору, в решті позовних вимог просила суд відмовити. 07.05.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано що, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу та відступлення права вимоги є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, можна дійти до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі. Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації. Крім того, відповідно до відкритих даних, а саме відповідно до даних з Єдиного реєстру адвокатів України, [PERSON] є діючим адвокатом (свідоцтво № 2078, видане Радою адвокатів Полтавської області від 3/4/2018 року). Витяг з реєстру додається. Спір виник внаслідок протиправної поведінки Відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, що не заперечується в відзиві на позовну заяву. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з Позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правничу допомогу, заявлені Відповідачем є безпідставними та необґрунтованими. У зв`язку з чим, Позивач просить відмовити Відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити за обставин, викладених в позові. Представник відповідача Яресько Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 10.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 4291428 (а.с.22-26). 06.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір № 2109635636071. Згідно п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4500.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (а.с.18-20). Графіком платежів, що є Додатком №2 до Кредитного договору також чітко передбачено, що 06.04.2021 року Відповідач отримує від Первісного кредитора 4500,00 грн., а 21.04.2021 року повинен повернути 5900,00 грн., що складаються з 4500,00 грн. заборгованості за тілом, та 1440,00 грн. заборгованості за відсотками. Інших сум чи строків кредитування даний Графік платежів не містить(а.с.21). 01.12.2021 було укладено договір №1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2109635636071. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2109635636071. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2109635636071. Додаток №3 до Кредитного договору (Паспорт споживчого кредиту) містить чітку інформацію: - сума/ліміт кредиту, грн. 4500; - строк кредитування 16 ДНІВ; - загальні витрати за кредитом 1440,00 грн. (сума % по договору) + 630,00 грн. (комісія*) (* - Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з Позичальника у разі, якщо Позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані відсотки у термін (день, дату), зазначений у Договорі); - орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), грн. 4500,00 грн. (тіло кредиту) + 1440,00 грн. (сума % по договору) + 630,00 грн. (комісія*) Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з Позичальника у разі, якщо Позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані відсотки у термін (день, дату), зазначений у Договорі); - Кількість та розмір платежів, періодичність внесення кількість: 1, розмір 5940; періодичність внесення на 16 день з дати отримання. Як вбачається з Паспорту кредиту, зазначена в цьому інформація діяла на дату укладення Кредитного договору, тобто умови Кредитного договору повинні відповідати зазначеній інформації. Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач взяла в борг 06.04.2021 року кредит у розмірі 4500,00 грн. та повинна була повернути його та нараховані відсотки у розмірі 1440,00 грн. 21.04.2021 року. Додатковим підтвердженням, що 21.04.2021 року є строком кредитування є Витяги з реєстру боржників за Договором факторингу №1-12 та Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023. В даних Витягах є графи «Дата укладення договору» та «Дата закінчення договору». Першою датою є 06.04.2021 року, а ось датою закінчення Кредитного договору стоїть 21.04.2021 року. Тобто, з наявних у справі доказів, які надані самим Позивачем, 21.04.2021 року строк кредитування сплив, а відповідно нарахування процентів поза межами строку кредитування є протиправним. Анкета-Заява є офертою Позичальника, погодження ж умов відбулося в в Графіку платежів (як це передбачено було п.1.2 Кредитного договору), та в Паспорті споживчого кредиту, який діяв на момент підписання сторонами Кредитного договору. Відповідно до цих документів, чітко вбачається, що строк кредитування сплив 21.04.2021 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 2109635636071 від 06.04.2021 року [PERSON] здійснила дві проплати на суму 1440,00 грн. та 1345,20 грн.(а.с.28 зворот). В свою чергу, заборгованість Відповідача перед позивачем становить 3154,80 грн. заборгованості за тілом кредиту, яку Відповідач визнає. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України встановлює, що Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вище вже зазначалося, що ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу надано копії наступних документів: - Договору про надання правової допомоги від 02.09.2024 року №02-09/2024-8, укладений між Позивачем та ФОП [PERSON] (а.с.12-13); - Тарифів на послуги ФОП [PERSON] (а.с.11); - Заявки про надання юридичної допомоги від 01.02.2025 року №40 (а.с.16); - Платіжної інструкції від 18.03.2025 року №0505950001(а.с.15); - Витягу з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року (а.с.17). Відповідно до ст.15 ЦПК України: «Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.». Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України: «Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи». Частиною 3 ст.133 ЦПК України встановлено: «До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.». Згідно з ст.ст. 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об`єднання. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Цей перелік форм господарювання є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до пп. 14.1.226 Податкового кодексу України: «Самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб». Адвокат може бути Фізичною особою підприємцем і надавати послуги, як фізична особа підприємець виключно, якщо буде зареєстрований в фіскальних органах, як фізична особа-підприємець з ознакою само зайнятої особи. Жодного доказу цього позовна заява не містить, а можливість отримання адвокатом гонорару за надання правової допомоги як фізичною особою-підприємцем без ознаки самозайнятої особи виключається. В вищезазначеному договорі про надання правової допомоги від 02.09.2024 року №02- 09/2024-8 та інших наданих документах, ФОП [PERSON] здійснює господарську діяльність як фізична особа-підприємець, а не як само зайнята особа. Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів зворотного, відсутні підстави стверджувати, що документи про сплату Позивачем коштів ФОП [PERSON] є гонораром за надання нею правничої допомоги, яка підлягають компенсації. Дані висновки узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.05.2023 року у справі № 757/13974/21-ц За викладених обставин, суд дійшов висновку, що з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором №2109635636071 від 06.04.2021 року в розмірі 3154,80 грн. Судові витрати відповідно становлять 141,23 грн. (3154*2422,40/ 54111,90= 141,23 грн.). Тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 141,23 грн. судового збору, пропорційно до задоволених вимог. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги адвокатом Яресько Т.В. надано договір № 23084 від 09.06.2023 року (а.с.72-73), акт приймання передачі послуг № 1 від 29.04.2025 року на суму 10\~000,00 грн.(а.с.74), ордер на надання правничої допомоги № 1855832 від 30.04.2025 року (а.с. 75 зворот). Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 3154,80 грн. витрати на правничу допомогу адвоката Яресько Т.В. підлягають частковому задоволенню на суму 9\~417,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved