Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

15 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», від імені та в інтересах якого діє представник Грибанов Д.В., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №79832772. На підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», первісний кредитор за плату передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №32 від 25.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 26340 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4050 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7290 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. У зв`язку з чим просять стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 09.06.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 10.07.2025 від представника відповідача Гулого А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів щодо укладання договору позики №79832772 від 27 квітня 2024 року. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). З документів, які містяться в позовній заяві неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснення операцій. Відтак, вказане у сукупності унеможливлює встановлення факту перерахування коштів саме кредитодавцем на підставі відповідного договору, а не іншими особами за іншими правовідносинами. Посилання позивача на заповнення позичальником - відповідачем форми на сайті товариства і зазначенням власної банківської карти є бездоказовими та нічим не підтвердженими. Більш того, повного карткового рахунку Відповідача (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. У зв`язку з чим просить у задоволені позову відмовити, розгляд справи проводити без їх участі, стягнути з позивача на корить відповідача понесені судові витрати. 01.09.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначає, що Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення Договір було підписано Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор (міститься в кінці Договору) було направлено Позичальнику на номер мобільного телефону, вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту по вищезазначеному договору [NUMBER] одноразовий персональний ідентифікатор було введено Позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства після чого Позичальник натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти на банківську карту № [NUMBER] - Позичальником особисто було зазначено картку банку для перерахування/зарахування коштів за укладеними договорами. Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладених Договорів, а саме: п. 2.1 Сума позики 15000,00 грн.; п. 2.2 Строк позики 30 дні; Процентна ставка в день 0,90%; Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, - 2,70%. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання коштів у позику, Відповідачем при укладенні договорів висловлено не було. Крім цього, ця справа має невеликий обсягом досліджуваних доказів, предмет спору у цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, існує усталена судова практика зі спірних правовідносини, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Тому, враховуючи вищевикладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу стороною Позивача. Представник позивача у додаткових поясненнях просила розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Зазначив, що надані позивачем документи не є такими доказами, а тому не можуть беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за договором позики у визначеному розмірі, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження виконаних за день фінансових операцій чи руху грошових коштів за договором позики. Проти задоволення позовних вимог заперечують. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 27.04.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №79832772. Згідно умов даного Договору, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надав відповідачу кредит в сумі 15000 грн. строком на 30 днів, фіксована ставка 0,90%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% (а.с.6-9). Відповідно до копії договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає, а Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошової вимоги, зокрема і до договору позики №79832772. Згідно Витягу з Реєстру боржників №32 від 25.09.2024, заборгованість [PERSON] за договором позики №79832772 становить 26340 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4050 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7290 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою (а.с.10-17). З інформації наданої АТ «УкрСиббанк» вбачається, що платіжну картку № [NUMBER] (повний номер [NUMBER]) було емітовано банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Згідно виписки про рух коштів [NUMBER] , вбачається, що 27.04.2025 на рахунок відповідача було зараховано 15000 грн. Номер телефону [NUMBER] у період з 27.04.2024 по 30.04.2024 був фінансовим номером телефону за картковим рахунком маска картки № [NUMBER] . У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже відповідач підписала кредитний договір, отримала та користувалася кредитними коштами, заборгованість не погасила. Згідно п.4 Договору, сторони узгодили нарахування процентів до повного погашення заборгованості, чим дозволили нарахування процентів поза межами визначено строку кредитування. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі 26340 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 3028,00 грн., та відмовляє відповідачу у відшкодуванні її витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved