Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 73 617,28 грн, три відсотки річних у розмірі 30\~328,00 грн, а всього - 103\~945,28 грн. В обґрунтування\~вимог вказано,\~що 20.09.2006\~між АКІБ\~«УкрСиббанк» (правонаступником\~якого є\~ПАТ «Дельта\~Банк»)\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №11043325000.\~В забезпечення\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором №11043325000\~від 20.09.2006\~між [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~та АКІБ\~«УкрСиббанк» було\~укладено договір\~іпотеки,\~посвідчений 20.09.2006\~приватним нотаріусом\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Сєтаком В.Я.\~за реєстровим\~№14484,\~на підставі\~якого в\~іпотеку було\~передано наступне\~нерухоме майно:\~квартира [ADDRESS] .\~Незважаючи на\~взяті на\~себе за\~кредитним договором\~зобов`язання,\~позичальник належно\~їх не\~виконував,\~внаслідок чого\~ПАТ «УкрСиббанк»\~(як\~правонаступник АКІБ\~«УкрСиббанк»)\~звернувся до\~Богунського районного\~суду м.Житомира\~із позовом\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~вказаним кредитним\~договором.\~Рішенням від\~16.03.2011\~Богунського районного\~суду м.Житомира\~(справа\~№ 2-983/11)\~ позов\~задоволено та\~стягнуто з\~ [PERSON] \~336\~667,80\~грн заборгованості\~за кредитним\~договором №11043325000\~від 20.09.2006.\~11.07.2018\~між ТОВ\~«ФК «Довіра\~та гарантія»\~та ПАТ\~«Дельта банк»\~було укладено\~договір №667/К\~купівлі-продажу\~майнових прав,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Антиповою\~І.В.\~за реєстровим\~№678,\~відповідно до\~якого право\~грошової вимоги\~за кредитним\~договором №11043325000\~від 20.09.2006,\~який було\~укладено між\~АКІБ «УкрСиббанк»\~та [PERSON] ,\~та права\~іпотекодержателя за\~іпотечним договором,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Сєтаком\~В.Я.\~за реєстровим\~№14484,\~укладеним між\~АКІБ «УкрСиббанк»\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~перейшло до\~ТОВ «ФК\~«Довіра та\~гарантія».\~09.01.2019\~Богунським районним\~судом м.Житомира\~було постановлено\~ухвалу №2-983/11,\~якою було\~змінено стягувача\~з ПАТ\~«Дельта Банк»\~на його\~правонаступника ТОВ\~«ФК «Довіра\~та гарантія».\~Відповідно до\~додатку №1\~до договору\~№667/К\~купівлі-продажу\~майнових прав\~від 11.07.2018,\~товариство набуло\~права грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№11043325000\~від 20.09.2006.ТОВ «ФК\~«Довіра та\~гарантія» перейменоване\~з 25.07.2024\~на ТОВ\~«Він фінанс».\~Станом на\~дату звернення\~з позовом\~до суду,\~зазначене вище\~рішення не\~виконане.\~Тривале умисне\~невиконання рішення\~Богунського районного\~суду м.\~Житомира від\~16.03.2011\~завдає позивачу\~фінансових збитків,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача.Виходячи з вищевикладеного, у зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 103\~945,28 грн, що складається з: · суми інфляції 73 617,28 грн, 3% річних - 30\~328,00 грн, що нараховані за період з 23.02.2019 - 23.02.2022. Ухвалою суду від 26.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 25.10.2024\~до суду\~надійшов відзив\~на позов,\~у якому\~відповідач вказує,\~що 22.10.2019\~право власності\~на трикімнатну\~квартиру [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору іпотеки\~від 20.09.2006\~зареєстровано за\~ТОВ «ФК\~«Довіра та\~гарантія»,\~яке стало\~новим власником\~вказаного об`єкту\~нерухомого майна.\~Рішенням Богунського\~районного суду\~м.Житомира\~від 11.05.2023\~у справі\~№295/15725/21\~рішення Департаменту\~реєстрації Житомирської\~міської ради\~про державну\~реєстрацію 22.10.2019\~ права\~власності на\~трикімнатну квартиру\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~договору іпотеки\~від 20.09.2006\~за ТОВ\~«ФК «Довіра\~та гарантія»,\~було скасоване.\~Рішення набрало\~законної сили\~12.06.2023.\~На підставі\~цього рішення\~скасована державна\~реєстрація 22.10.2019\~права власності\~на квартиру\~за ТОВ\~«ФК «Довіра\~та гарантія».\~Таким чином,\~з 22.10.2019\~по червень\~2023\~року ТОВ\~«ФК «Довіра\~та гарантія»\~була власником\~зазначеної квартири,\~задовольнивши свої\~матеріальні вимоги\~до позивача\~за рахунок\~квартири,\~шляхом звернення\~стягнення на\~квартиру,\~яка виступала\~як предмет\~іпотеки згідно\~з договором\~іпотеки від\~20.09.2006,\~яким забезпечувалося\~виконання позивачем\~кредитних зобов`язань.Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», оформивши на себе право власності на належну позивачу квартиру, задовольнило свої вимоги. Вважає, що у зв`язку з цим, стягнення інфляційних втрат та 3% річних за той же самий період, є надмірним стягненням. Відповідач зазначає, що звертався до позивача із заявами про реструктуризацію заборгованості, які залишились без відповіді. [PERSON] вказує, що визнає борг по кредитному зобов`язанню і хоче врегулювати це питання в межах виконавчого провадження, однак позивач не реагує на його звернення. Також вказує, що до заявлених позивачем вимог підлягають застосуванню наслідки спливу позовної давності. У задоволенні позову просить відмовити. 25.10.2025 від відповідача до суду надійшла заява про застосування наслідків спливу позовної даності, у якій [PERSON] просить застосувати позовну давність до всіх позовних вимог позивача та у задоволенні позову відмовити. 14.11.2025\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~у якій\~представник позивача\~ [PERSON] \~вказує,\~щосплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не має характеру штрафних санкцій та інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином спеціальна позовна давність в нашому випадку не може бути застосована. Згідно з розрахунком, який був вказаний в позові, товариство звернулось до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період 23.02.2019 - 23.02.2022. Тобто за три останні роки до дії воєнного стану, до 24.02.2022. Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Вказує, що позивач позов підтримує та просить задовольнити. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.09.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11043325000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на суму 47 055,00 швейцарських франків, яка дорівнює еквіваленту 189\~080,17 грн за курсом НБУ на день укладення цього договору, строком до 20.09.2016, з умовою сплати відповідачем відсотків за користування кредитом в розмірі 8,99% річних (а.с. 61 на звороті 68). 20.09.2006між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох жилих кімнат та службових приміщень, загальною площею 64,1 кв.м., у тому числі житловою 38,1 кв.м. За домовленістю сторін, вартість предмету іпотеки становить 251\~849,00 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання всіх грошових зобов`язань [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11043325000 від 20.09.2006 та за договором про надання споживчого кредиту №11043347000/2 від 20.09.2006. За змістом п. п. 2.1.1, 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання. Пункт 5 договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, щодо передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). Договір посвідчений 20.09.2006 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстровим №14484 (а.с. 60-61). Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.03.2011 у справі №2-983/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором по кредиту в сумі 267\~857,30 грн, по відсоткам\~ в сумі 57\~589,42 грн, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 5\~375,88 грн, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 5\~845,20 грн, а всього 336\~667,80 грн; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» державне мито в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно технічний розгляд справи в розмірі 120 грн (а.с. 9). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2014\~ замінено стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором по кредиту в сумі 267 857,30 грн, по відсоткам в сумі 57\~ 589,42 грн, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 5 375,88 грн, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 5 845,20 грн, а всього 336 667,80 грн, державне мито в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно технічний розгляд справи в розмірі 120 грн, з ПАТ УкрСиббанк на ПАТ Дельта Банк (а.с. 59). 11.07.2018 між ПАТ «Дельта-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір №667/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку №1 до цього договору. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим №678 (а.с. 10-11). Відповідно до додатку №1 до договору №667/К купівлі-продажу майнових прав від 11.07.2018, до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги до [PERSON] , [PERSON] , за кредитним договором №11043325000 від 20.09.2006 та за договором іпотеки, посвідченим 20.09.2006 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за реєстровим №14484 (а.с. 12-31). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 09.01.2019 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у справі №2-983/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 267 857,30 грн, по відсоткам в сумі 57\~589,42 грн, по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 5 375,88 грн, по пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 5 845,20 грн, а всього 336 667,80 грн, державне мито в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно технічний розгляд справи в розмірі 120 грн, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія». (а.с. 59). Відповідно до наказу директора ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» від 25.07.2024 №55-к, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейменовано з 25.07.2024 на ТОВ «Він фінанс» (а.с. 51). Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України). Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 336 667,80 грн. Зазначену суму на користь на користь ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Він фінанс», стягнув Богунський районний суд м. Житомира рішенням від 16.03.2011 у справі №2-983/11. Вказану заборгованість [PERSON] не погасив, що відповідач не заперечує, тому позивач вважає, що відповідач має сплатити інфляційні втрати та три проценти річних за період з 23.03.2019 по 23.03.2022. Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. До того ж у силу вимог частини першої статті 625 Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №657/1024/16-ц\~зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18 вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України\~сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. ТОВ «Він фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 73\~617,28 грн інфляційних втрат та 30 328,00 грн трьох процентів річних у вересні 2024 року. Статтею 256\~Цивільного кодексу України\~унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами\~статті 257\~Цивільного кодексу України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261\~Цивільного кодексу України). Аналіз змісту статей\~256,\~257\~та\~261 Цивільного кодексу України\~в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Як указала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, ,невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті\~625 Цивільного кодексу України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таким чином,\~з огляду на вищенаведені правові висновки, право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат\~і трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову. Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними. За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати\~певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання,\~що передбачено статтями\~263\~та\~264 Цивільного кодексу України. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~(далі - Закон №540-IX)\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей\~Закон\~набрав чинності 02.04.2020. Відтак початок\~продовження строку\~для звернення\~до суду\~потрібно пов`язувати\~саме з\~моментом набрання\~чинності\~02.04.2020Законом №540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №910/18489/20. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. Поряд із цим\~Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~було введено воєнний стан в Україні із 05\~години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України\~від 15.03.2022\~№2120-ІХ\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» (далі - Закон №2120-ІХ) розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії.\~Закон №\~2102-IX набрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 №3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон\~№ 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.04.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Законом України\~від 14.05.2025№4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Закон №4434-IX набрав чинності 04.09.2025. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність\~не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. З 04.09.2025 перебіг позовної давності відновився. Отже, оскільки в цій справі станом на 02.04.2020 позовна давність щодо позовних вимог ТОВ «Він фінанс» про стягнення\~інфляційних втрат та трьох процентів річних не спливла, то перебіг цього строку був зупинений до 04.09.2025. За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення\~інфляційних втрат та\~трьох процентів річних, нарахованих за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, тобто\~без обмеження\~останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим. У пункті 3.1 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 вказано, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, доводи відповідача про сплив строку позовної даності є безпідставними та спростовуються викладеними висновками. У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 вказано, три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14.11.2006 №519). Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати. Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат. Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.10.2023 у справі №904/4334/22, від 24.01.2024 у справі №917/991/22, від 01.10.2024 у справі №910/18091/23 та від 05.11.2024 у справі №902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №712/4975/22. Також суд зауважує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Інфляційні втрати та три проценти річних нараховані позивачем за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, отже заборону покладання на відповідача відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, дії позивача не порушують. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 УПК України). З приводу посилання [PERSON] на те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», оформивши на себе право власності на належну позивачу квартиру, задовольнило свої вимоги, суд зазначає наступне. 25.10.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербедою В.Ю. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №49359157 та зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11.05.2023 у справі №295/15725/21 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49359157 від 25.10.2019 державного реєстратора Департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», код ЄДРПОУ: 38750239 (номер запису про право власності 33851456), здійснену на підставі договору іпотеки серія та номер: 14484, виданого 20.09.2006 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сетаком В.Я., та припинено право власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на дане майно. Отже, [PERSON] повернув собі право власності на предмет іпотеки, тому він не звільняється від відповідальності за кредитними зобов`язаннями. При ухваленні рішення суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, вбачає його правильним і таким, що відповідає положенням чинного законодавства. Так, 3% річних нараховані наступним чином: період розрахунку: з 23.02.2019 по 31.12.2019 - 312 днів [проценти] = 336 667,80 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 312 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 8 633,45 грн; період розрахунку: з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 366 днів [проценти] = 336 667,80 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 10 100,03 грн; період розрахунку: з 01.01.2021 по 31.12.2021 - 365 днів [проценти] = 336 667,80 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 10 100,03 грн; період розрахунку: з 01.01.2022 по 23.02.2022 - 54 дні [проценти] = 336 667,80 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 494,25 грн. Всього 30328,00 грн. Інфляційні втрати нараховані наступним чином: у період з 01.03.2019 по 23.02.2022 індексація на суму 336 667,80 грн [сукупний індекс інфляції] = 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 121,866% (за період березень 2019 - лютий 2022) [інфляційні нарахування] = 336 667,80 грн (сума боргу) ? 121,866% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 336 667,80 грн (сума боргу) = 73 617,28 грн. Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 103 945,28 грн, з яких інфляційні втрати у розмірі 73 617,28 грн, три відсотки річних у розмірі 30 328,00 грн. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом.

Outcome: approved