Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив ухвалити рішення, яким скасувати заборону на відчуження нерухомого майна (арешт) на майно, належне [PERSON] , [INFO] , померлому [INFO] , накладену відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області, а саме: Постановою АА №487199 від 14 вересня 2004 року (реєстраційний номер обтяження 1306325); Постановою В-10/1040 від 29 жовтня 2008 року (реєстраційні номери обтяжень 56698626 та 8605134); Постановою АН №307502 від 10 березня 2011 року (реєстраційний номер обтяження 10978761) та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідні записи про арешт. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . З метою прийняття спадщини позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини. До складу садкового майна, яке залишилось після смерті батька, увійшла, в тому числі, і земельна ділянка площею 2,90 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яськівської сільської ради Одеського (колишнього Біляївського) району Одеської області (кадастровий № 5121085600:01:001:0579), яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 075105, виданого 12 листопада 2004 року Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області. Однак у відповідь на своє звернення позивач отримав відмову від нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва через наявність обтяжень щодо вище зазначеного майна спадкодавця. Як вбачається з витягів з Реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за померлим [PERSON] не числяться будь-які незавершені боргові зобов`язання та відкриті виконавчі провадження, що є підставою для припинення дії обтяжень, накладених відділом державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області. У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, але від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с.53). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 4 ст. 128 ЦПК України (а.с. 25, 54-57), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2023 року (а.с. 8), який є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 34). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №075105, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,90 га надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована га території Яськівської сільської ради, кадастровий номер 5121085600:01:001:0579 (а.с. 11). З метою прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини. Однак отримав відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва через наявність обтяжень щодо вище зазначеного майна, лист №52/02-14 від 23.05.2025 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №409541287 від 24.01.2025 року, та №395189905 від 17.09.2024 року, вбачається, що на вказану земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови АА №487199 від 14 вересня 2004 року (реєстраційний номер обтяження 1306325); постанови В-10/1040 від 29 жовтня 2008 року (реєстраційні номери обтяжень 56698626 та 8605134); Постанови АН №307502 від 10 березня 2011 року (реєстраційний номер обтяження 10978761) (а.с.12, 13). Як вбачається з витягів з Реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчих проваджень, за [PERSON] не числяться будь-які незавершені боргові зобов`язання та відкритті виконавчі провадження (а.с. 14, 15). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. На підставі ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, обтяження у вигляді арешту на спадкове майно перешкоджає позивачу у прийняття спадщини. На думку\~суду,\~подальший арешт\~всього майна\~не забезпечує\~справедливого балансу\~між несприятливими\~наслідками та\~цілей,\~на досягнення\~яких спрямований\~арешт майна.\~З досліджених\~доказів вбачається,\~що у\~відділі ДВС\~на примусовому\~виконанні відсутнє\~відкрите виконавче\~провадженняза постановою АА №487199 від 14 вересня 2004 року (реєстраційний номер обтяження 1306325); постановою В-10/1040 від 29 жовтня 2008 року (реєстраційні номери обтяжень 56698626 та 8605134); постановою АН №307502 від 10 березня 2011 року (реєстраційний номер обтяження 10978761). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі реалізувати свої права на реєстрацію, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та необхідно скасувати арешт на вказане вище нерухоме майно.

Outcome: approved