Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

01 листопада 2024 року ТОВ "ФК"Профіт Капітал" звернувся до Кривоозерського районного суду Миколаївської області з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказував, що 28 квітня 2020 року між публічним АТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R01.10730.006673907, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 18 733,09 грн.. 19 грудня 2023 року між ПАТ"Ідея Банк" та ТОВ"Оптіма Факторинг" було укладено договір факторингу №19/12-2023, за умовами якого до ТОВ "Оптіма Факторинг" перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. 22 грудня 2023 року між ТОВ"Оптіма Факторинг" та ТОВ"Фінансова компанія "Профіт Капітал" було укладено договір факторингу №22/12-2023, за умовами якого до ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим, станом на 19 грудня 2023 року, у нього перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 37 230,78 грн., з яких 18773,09 грн.\~заборгованість за основним боргом та 18 457,69 грн.\~заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання, згідно заяви просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнає частково, не визнає суму нарахованих відсотків. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2020 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.10730.006673907, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 18 733,09 грн. (п. 1.1 Договору), строком на 18 місяців (п. 1.2 Договору), за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 29,14% річних від залишкової суми кредиту (п. 1.3 Договору). Вказаний кредитний договорі, разом із графіком щомісячних платежів, паспортом споживчого кредиту та заявою-анкетою - підписано [PERSON] особисто. 19 грудня 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ"Оптіма Факторинг" було укладено договір факторингу №19/12-2023, за умовами якого до ТОВ "Оптіма Факторинг" перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. 22 грудня 2023 року між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" було укладено договір факторингу №22/12-2023, за умовами якого до ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" перейшло право вимоги до боржників, в тому числі, до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Зокрема, згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 22/12-2023 від 22 грудня 2023 року, до ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №R01.10730.006673907. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1\~ст.526 ЦК України). Згідно положень ч.1\~ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За положеннями\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ч.1\~ст.611 ЦК України\~встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст.652 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1\~статті 638 ЦК України\~є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст.639 ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно положень ч.1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст.1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до положень ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Встановивши, що право позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у сумі 18 773,09 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 18 457,69 грн. , суд зазначає наступне. Згідно з матеріалів справи, відсутній детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № R01.10730.006673907. В довідки-розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.14) зазначена лише сума заборгованості по тілу кредиту, та за відсотками, порядок її нарахування не зазначений. Згідно договору строк кредиту: 18 місяців. Загальна вартість кредиту становитиме 23 489,76,00 грн., яка складається з: проценти за користування кредитом 4 716,67 грн., та тіло кредиту у розмірі 18 773,09 грн., що також підтверджується графіком платежів за договором про споживчий кредит №R01.10730.006673907 , який підписаний відповідачем (а.с.6). За такого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 23489,76 грн., з яких тіло кредиту у розмірі 18 773,09 грн., передбачена умовам кредитного договору сума відсотків 4716,67 грн.. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 10 червня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/479/18, дійшов висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У іншій постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд зробив висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 07 листопада 2019 року та у справі №922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial