Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ «Державний ощадний банк України» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит вказуючи, що 02 січня 2025 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №356070990802, відповідно до умов якого Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника надав позичальнику кредит у розмірі 500000,00 грн., за відсотковою ставкою за користування кредитом 36 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 02.01.2030 року. На виконання умов договору Банк перерахував на поточний рахунок позичальника грошові кошти в розмірі 490050,00 грн. Відповідач значний період часу порушував умови кредитного договору, не сплачував кредит, проценти за його користування. Станом на 17.09.2025 заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 356070990802 від 02.01.2025 року складає 529535,51 грн., з яких: 458333,35 грн. - заборгованість за основним боргом; 58849,16 грн. проценти за користування кредитом, 12353,00 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. У зв`язку з чим, просять стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 529535,51 грн. та сплачений судовий збір 7943,03 грн. Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» Юріна В.О. в судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно 02 січня 2025 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ним укладено договір про споживчий кредит. Останнім часом умови кредитного договору виконував не належним чином, оскільки наразі перебуває у скрутному матеріальному становищі. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2024 року відповідач [PERSON] підписав власноручним підписом кредитну заявку до акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про отримання кредиту в сумі 500000,00 грн. строком на 60 місяців /а.с. 10/. 02 січня 2025 року між акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 356070990802, відповідно до умов якого Банк шляхом одноразового безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника коштів надав позичальнику кредит у розмірі 500000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 02.01.2030 року (п.2.2. Договору). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти в розмірі 36% річних (п.2.4.1. Договору). Згідно п. 2.5.1. За надання кредиту позичальник протягом 1 банківського дня з моменту підписання цього договору, зобов`язаний сплатити банку комісійну вигоду в розмірі 1,99 % від суми кредиту, визначеної п.2.2. цього Договору, що становить 9950,00 грн. /а.с. 15-24/. \~ \~ \~ \~На підтвердження перерахування коштів за кредитним договором №356070990802 від 02.01.2025 року позивачем надана платіжна інструкція № 3560709908 (#1795243617705) від 02.01.2025 року, з якої вбачається, що на рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] були перераховані кошти в розмірі 490050,00 грн. /а.с. 26/. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язання у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 17.09.2025 року виникла заборгованість у розмірі 529535,51 грн., з яких 458333,35 грн. - заборгованість за основним боргом; 58849,16 грн. проценти за користування кредитом, 12353,00 грн .- пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 27/. Відповідно до ч.1-2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1\~ст. 527 ЦК України). Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої\~статті 1054 ЦК України\~поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Із положень\~статті 546 ЦК України\~слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 549 ЦК України\~унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із положень\~статті 610 ЦК України\~слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Виконання зобов`язання за кредитним договором може бути забезпечене неустойкою (штрафом, пенею). Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, а у разі прострочення виконання зобов`язання - сплатити пеню, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Встановивши, що [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь\~АТ "Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в частині суми кредиту та процентів. Щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення основного боргу та несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 12353 грн, то суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до\~статті 4 ЦК України\~основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є\~Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та цього\~Кодексу\~(далі - закон). Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо\~ЦК України\~та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи\~ЦК України\~(див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17(пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17(пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19(пункт 69)). Згідно з пунктом 18\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним\~законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки пеня за кредитним договором нарахована за період з 27.05.2025 року до 17 вересня 2025 року, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь\~АТ «Державний ощадний банк України». Викладення\~Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»\~пункту 6\~розділу ІV Закону №1734-VIII\~у новій редакції, не змінює визначене\~ЦК України\~правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитними договорами у період воєнного стану. Відтак, застосування штрафних санкцій - пені, у даному випадку суперечить вказаним нормам закону. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, є підставою для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 517182,51 грн., з яких 458333,35 грн. заборгованість за основним боргом; 58849,16 грн. проценти за користуванням кредитом. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє з викладених вище підстав. Відповідно до ст.141\~ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 7757,74 грн. (7943,03 х 517\~182,51 : 529535,51 грн.). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial