Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

14.05.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва, через підсистему «Електронний суд», надійшла вказана вище заява [PERSON] , подана його представником адвокатом Романовою І.Д. У заяві [PERSON] просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] самостійно виховує та утримує двох дітей неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] . У обґрунтування заяви зазначає, що він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.2006 до 18.04.2020. У шлюбі в них народилися діти [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.06.2021 у справі № 488/4390/20 місце проживання дітей визначено з батьком, за адресою: [ADDRESS] , з матері [PERSON] на користь заявника стягнуто аліменти на утримання дітей, однак рішення відповідач не виконує, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим має заборгованість. Постійно проживає за межами України в Угорщині. Крім того, [PERSON] не підтримує жодного зв`язку з дітьми, не цікавиться їх життям, не бере участі у вихованні та утриманні. Заявник є військовослужбовцем, однак самостійно забезпечує утримання і виховання дітей, організовує їх побут і дозвілля, а також піклується про їх здоров`я. Діти перебувають на його повному забезпеченні. Встановлення факту самостійного виховання заявником дітей необхідне йому для реалізації права на звільнення від певних обов`язків, у тому числі в умовах проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] , та має юридичне значення для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації. Посилаючись на викладене, просив заяву задовольнити. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.05.2025 відкрито окреме провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.07.2025, за клопотанням представника заявника, до участі у справі в якості заінтересованих осіб залучено Міністерство оборони України та військову частину [NUMBER] . Орган опіки та піклування подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, прийняти рішення на розсуд суду з у рахуванням інтересів дітей. До клопотання долучив повідомлення про неможливість надання висновку, зважаючи на те, що між батьками відсутній спір щодо ухилення одним з них, зокрема матір`ю, від виховання дитини, надання висновку про підтвердження факту самостійного виховання дитини батьком є недоцільним. Від Міністерства оборони України надійшло клопотання про залишення заяви без розгляду. В обґрунтування цього клопотання представник заінтересованої особи вказував, що оскільки між батьками існує спір про право, це унеможливлює розгляд заяви [PERSON] в порядку окремого провадження, і це питання належить вирішувати тільки у позовному провадженні. У судовому засіданні 22.10.2025 представник заявника адвокат Чайковський І.М. вимоги заяви підтримав та просив про її задоволення. Уточним, що просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] самостійно виховує та утримує двох дітей неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , без участі матері [PERSON] з дня виїзду її за межі України з 13.12.2021. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно, у яких заявник записаний батьком дітей, а матір`ю [PERSON] . У відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1385405 від 16.05.2025 зазначено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Жовтневого (наразі Вітовського) районного суду Миколаївської області від 17.04.2020 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.10.2006 Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 508. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.06.2021, залишеним без змін постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду від 01.12.2021, визначено місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з їх батьком [PERSON] , за місцем його реєстрації та проживання. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.12.2020 і до повноліття дітей. Згідно з витягом з наказу начальника [INFO] № 114 від 12.04.2025 солдат [PERSON] призваний та направлений для проходження військової служби за призовом та мобілізацією до військової частини [NUMBER] . Згідно з довідкою ТОВ «ОЙЛ СТАРТ» № 10 від 16.04.2025, розмір доходу [PERSON] за період з жовтня 2024 року до березня 2025 року складав 105 943,49 грн. Відповідно до повідомлення відділення поліції № 3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 25.04.2025, при перевірці наявних інформаційних баз Національної поліції було встановлено, що [PERSON] 13.12.2021 перетнула державний кордон України та не перебуває в Україні. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.06.2024 відкрито виконавче провадження № 75342211 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією постанови. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , заборгованість зі сплати аліментів станом на березень 2025 року складає 153 193,54 грн. З огляду на акт обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 07.05.2025, складеного працівниками служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, діти [PERSON] та [PERSON] залишилися без батьківського піклування, оскільки їх батько [PERSON] мобілізований, а мати з 13.12.2021 перебуває за межами України в Угорщині. Діти проживають з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Діти навчаються в Миколаївському ліцеї № 40. Батько дітей створив належні умови для виховання, навчання та утримання дітей. Заявник просить встановити факт самостійного виховання та утримання дітей, шляхом встановлення юридичного факту. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У судовому засідання встановлено, що факт самостійного виховання та утримання дитини заявнику необхідно через те, що він проходить військову службу в ЗСУ та рішення суду в частині самостійного виховання та утримання необхідне йому для підтвердження сімейних обставин, що дозволять вирішити питання про звільнення з військової служби. Законом України від 11.04.2024 № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» внесено зміни. Так, відповідно до п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільняються з військової служби військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З огляду на матеріали справи, спір між батьками щодо виховання та утримання дітей вирішено рішенням суду про визначення місця проживання дітей з батьком, і таке рішення набрало законної сили. Діти перебувають на утриманні батька. Аліменти на утримання дітей, присуджені цим рішенням суду на користь батька, мати не виконує та, відповідно, має заборгованість зі сплати аліментів. Після призову заявника за мобілізацією, діти проживають разом з тіткою сестрою заявника [PERSON] за адресою, визначеною рішенням суду про визначення їх місця проживання. Диспозиція частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі змінами містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду. Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 у справі № 127/3622/24 (провадження № 61-12634св24) зазначив, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється. Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін. Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади. У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України. Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом. Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що після призову за мобілізацією її брата [PERSON] 12.04.2025, вона проживає разом з його дітьми. Мати дітей [PERSON] дітьми не цікавиться, участі у їх вихованні та утриманні не бере, аліменти не сплачує. Дітей утримує та виховує тільки батько. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази, а також вказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд дійшов висновку, що [PERSON] самостійно виховує та утримує двох дітей [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження. З огляду на викладене, суд не бере до уваги клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви [PERSON] без розгляду через наявність між батьками спору про право, оскільки у цьому випадку встановлення факту самостійного виховання і утримання заявником дітей не може призвести до зміни або припинення батьківських прав і обов`язків у інших осіб, оскільки такий спір вже вирішений рішенням суду, яке набрало законної сили. У зв`язку з чим представник Міністерства оборони України безпідставно посилається саме на постанову Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 759/1894/23, оскільки ця правова позиція стосується випадків, коли між батьками раніше не вирішувався спір щодо їх батьківських прав та обов`язків. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України у справах окремого провадження, при ухваленні судового рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення рішення суду відкладено до 03.11.2025.

Outcome: approved