Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Заявниця звернулася\~до суду\~з вище\~вказаною заявою,\~в якій\~просила встановити\~факт постійного\~проживання її\~разом зі\~спадкодавцем [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~на час\~відкриття спадщини\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~з грудня\~2014\~року по\~день смерті\~останнього,\~а саме\~ [INFO] .\~В обґрунтування\~заяви зазначила,\~що [INFO] помер\~її батько\~ [PERSON] ,\~який на\~день смерті\~мешкав в\~с.Хлібне,\~Лозівського району\~Харківської області.\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~яка складається\~з \~частини квартири,\~яка.\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Співвласником вказаної\~квартири є\~заявниця.\~Вказана квартира\~належала спадкодавцю\~на підставі\~свідоцтва про\~право власності\~на житло\~виданого Лозівською\~міською радою\~Харківської області,\~05\~січня 2007\~року,\~зареєстрованого у\~Реєстрі прав\~власності на\~нерухоме майно,\~16\~березня 2007\~року.\~Спадкоємцем майна\~померлого є\~заявниця.\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~проживали разом\~у житловому\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~з грудня\~2014\~року по\~день смерті\~останнього. На даний час вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Однак у вчиненні вказаної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та ненадані документи, які підтверджують, що вона, як спадкоємець проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Заявниця в судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви, пояснила, що під час приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] , батько [PERSON] був співвласником. Коли звернулась до нотаріальної контори їй відмовили, оскільки не надано документи, що підтверджують їх постійного проживання. При цьому, вона з моменту смерті матері постійно проживала з батьком за адресою [ADDRESS] , доглядала за ним. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Лозівської міської ради Харківської області за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.1965 року (а.с.12). [PERSON] 16.01.1988 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . Шлюб між ним розірвано 25.03.1997 року (а.с13). Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] , мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть серії [NUMBER] від 14.10.2023 року та серії [NUMBER] від 22.12.20214 року (а.с.9,10). За життя [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло виданого Лозівською міською радою Харківської області, 05 січня 2007 року, зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, 16 березня 2007 року. (а.с.17). Із постанови приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Степанчук О.Ю. вбачається, що [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, після смерті [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та не подано документів, які б підтверджували, що вона, як спадкоємець проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с.14). Заявниця є спадкоємцем майна померлого [PERSON] , інших спадкоємців немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується актом складеним свідками: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують, що заявниця і її батько [PERSON] , дійсно проживали разом у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , з грудня 2014 року по день смерті батька. Вони разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки, піклувались один про одного, займалися господарством, благоустроєм будинку, облаштуванням домашнього побуту, разом обробляли садибну ділянку. Після того, як померла дружина [PERSON] . [PERSON] переїхала до батька. [PERSON] весь час приділяла увагу батьку. Доглядала його. Вона піклувалася за ним купляла ліки і возила до лікаря. Виконувала всі роботи по господарству. Після смерті батька, [PERSON] займалася його похованням. Доглядає за могилами обох батьків. (а.с. 15-16). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами заявниці, кожен окремо пояснили, що заявниця, після смерті матері з грудня 2014 року, постійно мешкала разом з померлим батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , доглядала за ним, та майже не виїжджала від нього по день його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.\~29, ч. 2 ст.\~1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №505/2085/14-ц від 14.09.2016, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03.11.2010 та Постанові Верховного Суду № 336/709/18-ц від 07.11.2018. Згідно з ч. 1 ст.1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. На підставі вище викладеного, суд вважає доведеним, що [PERSON] постійно проживала зі своїм батьком [PERSON] померлим [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] , з грудня 2014 року по день смерті останнього, [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved