Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача ТОВ «Полтавагаз Збут» про захист прав споживачів. В позовній заяві посилався на те, що він має у приватній власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Для обслуговування вказаного будинку він уклав договір постачання природного газу з ТОВ «Полтавагаз збут» (особовий рахунок [NUMBER] ) та регулярно здійснював оплату за спожитий природний газ на рахунок цього товариства. 11.11.2024 ТОВ «Полтавагаз збут» розмістило на своєму офіційному сайті повідомлення про припинення постачання природного газу побутовим споживачам з 08 вересня 2024 року. Не маючи інформації про зміну постачальника, у період з вересня по листопад 2024 року включно позивач продовжував оплачувати вартість газу ТОВ «Полтавагаз збут». У квітні 2025 року [PERSON] отримав від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» попередження про можливе припинення газопостачання через заборгованість за період з березня 2021 року. У ході з`ясування обставин стало відомо, що з березня 2021 року він був автоматично переведений на обслуговування до постачальника - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Протягом зазначеного періоду він продовжував оплачувати вартість природного газу на рахунок ТОВ «Полтавагаз збут», загальна сума платежів становить 39 466,65 грн. Таким чином, позивачем на рахунок ТОВ «Полтавагаз збут» було перераховано кошти в загальній сумі 39466,65 гривень за ненадані послуги. Звернення позивача до ТОВ «Полтавагаз збут» з питання повернення зазначених коштів залишено без задоволення. Окрім того, позивач вказує на те, що внаслідок неправомірних дій ТОВ «Полтавагаз збут» йому спричинено моральну шкоду. Тому позивач просив суд стягнути з ТОВ «Полтавагаз збут» на його користь переплату за ненадані послуги у розмірі 39466,65 грн та 20000 грн на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 липня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ТОВ «Полтавагаз Збут» надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що відповідно до облікової бази Білінг 2.1 ТОВ «Полтавагаз збут» за адресою: місто Полтава, вул. Юрія Тимошенка, буд.9, Оператор ГРМ присвоїв персоніфікований EIC-код 56XM26I01037147G. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] для здійснення оплати. Станом на момент звернення позивача з позовними вимогами сума переплати по рахунку становить 32606,35 грн. Разом з тим, у зв`язку з не врегулюванням питання боргів минулих років, які підпадають під верифікацію, згідно із законодавством України та військовим станом, ТОВ «Полтавагаз збут» з 08.09.2024 р. змушено було припинити постачання природного газу побутовим споживачам, про що повідомлено на офіційному сайті товариства. В січні 2025 року позивач [PERSON] з заявою про повернення помилково сплачених коштів, на суму 1765,88 грн, коли на момент написання позовної заяви про захист прав споживачів, просить стягнути 39466,65 грн. Дану заяву товариство отримало 03 січня 2025 року. 04 січня 2025 року товариством було надано аргументовану відповідь та повідомлено позивача про те, що для повернення помилково сплачених коштів за неспожитий природний газ, які рахуються на його особовому рахунку йому необхідно надати додаткові документи. Також позивачу повідомлено про причини, які унеможливлюють повернути кошти, які були сплачені позивачем. Постановами про арешт коштів боржника, винесеними приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рефатовичем від 04 вересня 2024 року ВП№75966366 та ВП№75966970, накладено арешт на грошові кошти/ електронні гроші ТОВ «Полтавагаз збут», що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Отже, дані обставини призвели до неможливості своєчасного повернення коштів побутовим споживачам. Дані обставини також підтверджуються Сертифікатом, який був виданий ТОВ «Полтавагаз збут», Полтавською торговою-промисловою палатою №5300-24-1935 від 18.10.2024 р. про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): не можливість здійснення фінансових операцій через накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (ТОВ "Полтавагаз Збут"), щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: повернути суми переплати за спожитий природний газ чи помилково сплачених коштів, на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу , у термін: протягом п`яти робочих днів після отримання вимоги. Отже, таким сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що виникли для ТОВ «Полтавагаз збут». Відповідно до пункту 10.1 Розділу Х Типового договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Пунктом 10.3. визначено, що строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Разом з тим, станом на 01 березня 2021 року за особовим рахунком [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , існувала заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 17 037,28 грн. Тому кошти, які надійшли за період з березня 2021 року по травень 2022 року включно, були враховані як погашення заборгованості. Щодо відшкодування моральних збитків відповідач зазначив, що відшкодування моральної шкоди побутовому споживачу передбачене Правилами постачання природного газу лише у випадку припинення через дії оператора газорозподільних систем на виконання неправомірного доручення постачальника постачання газу побутовому споживачу та не включення споживача до власного реєстру споживачів у погодженому зі споживачем періоді постачання. Відповідно до положень статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Позивач зазначав, що унаслідок неправомірних дій ТОВ «Полтавагаз збут», на його думку, які полягали в систематичному прийманні грошових коштів без надання відповідної послуги, без повідомлення споживача про припинення постачання природного газу та без повернення помилково отриманих коштів, якими йому завдано моральну шкоду. Посилання позивача про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди суперечать вимогам закону та не можуть бути визнані обґрунтованими. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] відповідач просив відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача вказує, що відповідач не спростовує, а навпаки підтверджує доводи позову, адже після 01.03.2021 року між сторонами не існувало договірних відносин з постачання природного газу, тому у відповідача були відсутні правові підстави отримувати та зберігати кошти, які позивач продовжував сплачувати. Щодо доводів відповідача про те, що у січні 2025 року позивач звернувся з заявою про повернення лише 1765,88 грн, слід зазначити, що на час первинного звернення позивач ще не володів повною інформацією про тривалість періоду, протягом якого він безпідставно здійснював оплату. Згодом, після попередження НАК «Нафтогаз України» про відключення та отримання роз`яснень, позивачу стало відомо, що він не є споживачем ТОВ «Полтавагаз збут» вже з березня 2021 року. Саме тому було здійснено перерахунок усіх надмірно сплачених коштів, загальна сума яких складає 39466,65 грн, що і зазначено у позовній заяві. Таким чином, як твердження відповідача про відсутність заяви-приєднання, так і про часткову заяву на повернення коштів, фактично підтверджують головне: після 01.03.2021 року позивач не був споживачем ТОВ «Полтавагаз збут», а сплачені ним кошти є безпідставно набутими відповідачем. Відповідач у відзиві посилається на лист від 04.01.2025 року, яким нібито повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів для повернення коштів. Водночас позивач заперечує факт отримання цього листа, оскільки матеріали відзиву не містять жодних доказів його відправлення чи вручення. Твердження відповідача є безпідставними та не можуть бути прийняті судом, оскільки сплачені позивачем грошові кошти були отримані після припинення договірних відносин. У такому випадку правові підстави для застосування до позивача додаткових вимог щодо надання документів чи проведення звірки відсутні. Такі кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті (статті 12121215 ЦК України), і на них не можуть поширюватися приписи, які регулюють порядок розрахунків між сторонами у діючих договірних відносинах. Що стосується, зазначеного у відзиві, сертифіката Полтавської торгово-промислової палати №5300-24-1935 від 18.10.2024 р., то представник позивача зазначає, що вказаний сертифікат не має правового значення для цієї справи і не може звільнити відповідача від обов`язку повернути позивачу безпідставно набуті кошти. Окрім того, неправомірні дії відповідача полягали в систематичному прийманні коштів без фактичного надання послуги, у неповідомленні позивача про припинення постачання природного газу та у неповерненні безпідставно отриманих коштів. Ці дії безпосередньо стали причиною завдання моральної шкоди. В доводах відповідача відсутня структура боргу та не наведені докази. Відповідач не надав структури боргу не зазначено, за який конкретний період і в яких розмірах нараховувалася заборгованість помісячно. Тому, представник позивача просила визнати доводи відзиву ТОВ «Полтавагаз збут» необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами, а позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наголосив, що позивачем не надано до суду відповідних доказів та не доведено, що ТОВ «Полавагаз збут» вчинив відносно нього протиправні дії, щодо неповернення переплачених коштів за невикористаний природний газ. За таких обставин ТОВ «Полтавагаз збут» вважає, що жодної норми права, якими регулюються відносини між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме між позивачем та відповідачем не було порушено. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші заяви по суті справи або клопотання учасниками справи суду не подавалися. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був побутовим споживачем ТОВ «Полтавагаз Збут» за вказаною адресою (особовий рахунок № [NUMBER] ). По вказаному особовому рахунку станом на червень 2025 року існує переплата в сумі 32606,35\~грн, що підтверджується карткою споживача по о/р [NUMBER] , Код ЕІС: 56XM26I01037147G. Як встановлено судом, з 01 березня 2021 року споживачі ТОВ «Полтавагаз збут» стали споживачами ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яке постачало природний газ, як постачальник «останньої надії» (ПОН), тому [PERSON] не був споживачем ТОВ Полтавагаз збут» з 01.03.2021 року. При цьому в період з 17 грудня 2021 року по 03 листопада 2024 року [PERSON] на рахунок ТОВ «Полтавагаз збут» сплатив кошти у загальному розмірі 39466,65 грн такими платежами: 17.12.2021\~на суму 3390,25 грн., 28.03.2022 на суму 2965,84 грн., 03.05.2022 на суму 1325,72 грн., 08.06.2022 на суму 277,72 грн., 01.08.2022 на суму 387,76 грн., 30.08.2022 на суму 241,04 грн., 14.10.2022 на суму 413,96 грн., 22.11.2022 на суму 1577,24 грн., 19.12.2022 на суму 2221,76 грн., 17.01.2023 на суму 2452,32 грн., 14.03.2023 на суму 4826,00 грн., 28.04.2023 на суму 1478,00 грн., 26.06.2023 на суму 560,68 грн., 06.08.2023 на суму 315,00 грн., 09.10.2023 на суму 833,16 грн., 12.11.2023 на суму 1650,00 грн., 14.01.2024 на суму 5601,00 грн., 27.02.2024 на суму 3987,64 грн., 15.04.2024 на суму 2551,88 грн., 03.06.2024 на суму 623,56 грн., 03.07.2024 на суму 10,48 грн., 04.08.2024 на суму 10,48 грн., 09.09.2024 на суму 10,48 грн., 07.10.2024 на суму 623,56 грн., 03.11.2024 на суму 1131,84 грн. Призначення кожного з наведених платежів вказано: плата за спожитий газ, о/р [NUMBER] , [ADDRESS] , [PERSON] . Але у вказаний період відповідач вже не здійснював постачання природного газу споживачам, в тому числі [PERSON] . Зазначену обставину щодо припинення постачання відповідачем природного газу позивачу визнають всі учасники справи, тому вона згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України є такою, що не підлягає доказуванню. Правовідносини між суб`єктами ринку природного газу та побутовими споживачами регулюються, серед іншого,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про ринок природного газу»,\~постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження Правил постачання природного газу»,\~постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем»,\~постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 «Про затвердження Кодексу газотранспортних систем»\~(нормативно-правові акти застосовані судом у редакції, що діяла у спірний період з жовтня 2024 по березень 2025 року). Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець комунальної послуги зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»\~постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами. Побутовий споживач має право на вільний вибір постачальника та безоплатну зміну постачальника (пункт 31 Правил постачання природного газу). Пунктом 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 Цивільного кодексу України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500\~(далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п. 9 розділу ІІІ Правил постачання природного газу для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. За однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу (пункт 20 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). У разі згоди постачальника укласти договір із побутовим споживачем початок постачання відбувається протягом трьох тижнів з дня реєстрації заяви-приєднання споживача до договору постачання природного газу (пункт 14 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Постачання природного газу постачальником починається з дня реєстрації споживача в Реєстрі споживачів постачальника (пункт 15 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (пункт 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Згідно з пунктом 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Пунктом 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з пунктом 9 розділу VII цих Правил спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає відповідно до\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~за умови набуття або збереження особою майна за рахунок іншої особи, а також відсутності достатньої правової підстави для такого набуття (збереження), зокрема у разі, коли відповідні підстави згодом відпали. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Водночас наявність певної правової підстави для набуття особою майна виключає застосування до неї положень\~статті 1212 Цивільного кодексу України, якщо згадана підстава продовжує існувати. Зокрема, з огляду на положення статей\~11,\~202,\~509,\~626 Цивільного кодексу України\~достатньою підставою для набуття (збереження) майна може бути укладений між відповідними особами договір. Отож набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів), що виключає можливість застосування до відповідних правовідносин положень\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Водночас, сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Водночас сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Аналогічні висновки щодо правозастосування норм\~статті 1212 ЦК України, викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З 01 березня 2021 року ТОВ «Полтавагаз Збут» не здійснювало постачання природного газу за адресою: м. Полтава, вул. Юрія Тимошенка, буд. 9, що визнається відповідачем, відповідного договору на постачання природного газу між сторонами укладено не було у цей період, відповідно, у позивача не виникло зобов`язання з оплати за поставку газу перед ТОВ «Полтавагаз Збут». Таким чином, суд дійшов до висновку, що спірні кошти є безпідставно набутим майном, та до правовідносин, що виникли між сторонами підлягають застосуванню норми статті 1212 ЦК України. Враховуючи те, що правова підстава для здійснення позивачем [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз збут» оплати за природний газ відпала у зв`язку з припиненням відповідачем газопостачання з 01 березня 2021 року, а кошти, які надійшли за період з березня 2021 року по травень сплачені ним кошти в сумі 32606,35 грн (а не 39466,65 грн як вказав позивач) зберігаються відповідачем безпідставно. 03 січня 2025 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Полтавагаз збут» з заявою, у якій просив повернути сплачені ним кошти. На його звернення ТОВ «Полтавагаз збут» листом від 04 січня 2025 року № М/03-82 повідомило [PERSON] , що для повернення помилково сплачених коштів за неспожитий природний газ, які рахуються на особовому рахунку, необхідно надати додаткові документи, а саме копію паспорта та ІПН. Також ТОВ «Полтавагаз збут» зазначило, що у зв`язку з неврегулюванням питання боргів минулих років, які підпадають під верифікацію, згідно із законодавством України та військовим станом, вони вимушені з 08.09.2024 р. припинити постачання природного газу, а позивач автоматично став споживачем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яке буде постачати природний газ, як постачальник «останньої надії» (ПОН) за ціною 7,96 грн за 1 м.куб. Також повідомлено, що на сьогоднішній день Товариство позбавлене можливості вчасно задовольнити заяви про повернення коштів за неспожитий природний газ через накладення арешту на банківські рахунки Товариства приватним виконавцем. Це позбавляє можливості здійснення видаткових банківських операцій за поточними рахунками. Наразі Товариство робить все можливе для розблокування рахунків та вирішення питань з поверненням коштів за природний газ споживачам. Таким чином відповідачем позивачу не повернуто кошти, отримані за неспожитий природний газ. Звернення позивача до відповідача з проханням повернути безпідставно одержані кошти залишено без задоволення. Пунктом 24 розділу III "Порядок постачання природного газу побутовим споживачам" постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу" із змінами визначено, що разі переплати за спожитий природний газ чи помилково сплачених коштів, сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Існування форс-мажорних обставин не позбавляє відповідача від обов`язку виконання зобов`язань. Оскільки спірні кошти відповідачем позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з нього таких коштів. При цьому поверненню позивачу підлягає сума з врахуванням погашення заборгованості за спожитий природній газ, що підтверджується карткою споживача та визнається відповідачем, в сумі 32606,35 грн. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з абц. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує на те, що внаслідок неправомірних дій ТОВ «Полтавагаз Збут», які полягали в систематичному прийманні грошових коштів без надання відповідної послуги, без повідомлення споживача про припинення постачання природного газу та без повернення помилково отриманих коштів, йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у: стресовому стані, викликаному отриманням попередження про можливе відключення газопостачання у весняний період, що становить загрозу нормальним умовам життя; почутті приниження, оскільки сумлінний споживач, який впродовж тривалого періоду справно здійснював платежі, був поставлений у становище боржника; емоційних переживаннях, спричинених необхідністю повторної сплати значної суми коштів в короткий строк за вже оплачену послугу з метою збереження доступу до базового комунального ресурсу; порушенні права на достовірну інформацію, гарантованого законом як споживачеві. Позивач визначив розмір завданої йому моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, що, на його переконання, є співмірним із характером і наслідками порушення його прав та відповідає принципу справедливості. При цьому, позивач не надав жодних доказів на підтвердження дійсності факту завдання йому моральної шкоди, не довів в чому саме вони полягали, та яких втрат він зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 1421 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивач на підставі ч. 3 ст. 22 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн не сплатив. Тому у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial