Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач, ТОВ «Діджи Фінанс», в особі представника Романенка М.Е. звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] , заборгованості за кредитним договором в сумі 60718,53 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 19.05.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №1029566. Підписанням Договору [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/ в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит,Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Порядок повернення позики надається у вигляді Графіку платежів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 1029566 від 19.05.2023 р. та здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на зазначені у Договорі та/або Веб-сайті поточні рахунки Фінансової компанії. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів,що є додатком №1 до Договору. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. Таким чином, Відповідач уклав Договір №1029566 від 19.05.2023 року з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 30000 гривень. Згідно умов Договору факторингу №2307-24 від 23.07.2024 року, ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступлено право вимоги за Кредитним\~ Договором № 1029566 від 19.05.2023 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 60718,53 гривень, із яких; заборгованість за тілом кредиту становить 29618,95 гривень; заборгованість за відсотками становить 31099,58 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 гривень; заборгованість за пенею становить 0 гривень. Разом з тим, зазначає, що позивач, скориставшись правом на правничу допомогу, звернувся до адвоката Лівак І.М. та отримав професійну допомогу. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 60718,53 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривні, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романюк В.С. про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет. У судове засідання не з`явилася, проте через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлявся як шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. У судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд, виходячи з положень ст.281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що 19.05.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір №1029566 про надання споживчого кредиту, який власноруч підписав позивач. Згідно вищезазначеного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалося на умовах визначених цим договором надати [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 30000 гривень на поточний рахунок споживача, тип кредиту кредит, строком на 731 днів до 19.05.2025 року включно, тип процентної ставки фіксована, проценти за користування кредитом становлять 10% в день (3650% річних) за перший день користування кредитом, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту -100 %. Додатками до вказаного договору є паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Тарифи, які разом складають Договір про надання споживчого кредиту, відповідно до яких ліміт кредиту складає 33000 гривень, строк кредитування 731 днів. Відповідно до копії платіжного доручення № 20344 від 19.05.2023 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало АТ «ПУМБ» 30000 гривень, призначення платежу: перерахування коштів згідно кредитного договору №1029566 від 19.05.2023 р. [PERSON] (3365100513). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №2307-24 від 23.07.2024 р. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передав, а ТОВ "Діджи Фінанс" прийняв Реєстрі прав вимоги з Договором. Відповідно до копії платіжної інструкції №9082 від 30.07.2024 року ТОВ "Діджи Фінанс" на рахунок ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» згідно договору в факторингу №2307-24 від 23.07.2024 перераховувались грошові кошти на виконання умов цього договору. Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу №2307-24 від 23.07.2024, сформованого 30.05.2025 року, залишок боргу на момент відступлення прав вимоги по кредитному договору №1029566 від 19.05.2023 ( [PERSON] ) становить 60718,53 гривень, із яких; заборгованість за тілом кредиту становить 29618,95 гривень; заборгованість за відсотками становить 31099,58 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 гривень; заборгованість за пенею становить 0 гривень. Ця сума заборгованості зазначена і у копії розрахунку заборгованості станом на 20.06.2025 року за вказаним договором. Відповідачу було надіслано досудову вимогу вих. №3365100513-АВ від 31.07.2024 року щодо погашення кредитної заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2025 між ТОВ "Діджи Фінанс" та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною\~ укладено договір про надання правової допомоги № 42649746, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.05.2025 року, Адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правничу допомогу загальною вартістю 6000,00 гривень. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства. Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного\~ кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Договором №1029566 про надання споживчого кредиту від 19.05.2023 не виконав і тому станом на 20.06.2025 року має перед позивачем заборгованість у розмірі 60718,53 гривень, із яких; заборгованість за тілом кредиту становить 29618,95 гривень; заборгованість за відсотками становить 31099,58 гривень; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 гривень; заборгованість за пенею становить 0 гривень. З огляду на вищенаведене, ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, закон вимагає від суду дослідження питань розумності і справедливості цього виду судових витрат. Так, у справі № 755/9215/15 Верховний Суд вказав: «Велика Палата Верховного Суду приймає до уваги положення ч. 3ст. 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню». Тобто, суд вправі зменшити розмір відшкодування правничої допомоги у разі несправедливості (необґрунтованості) такої вимоги або і взагалі відмовити у такому відшкодуванні (якщо у таких витратах відсутня необхідність). Тому, враховуючи складність вказаної справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого ним на виконання таких робіт, а також те, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень з урахуванням співмірності виконаних адвокатом робіт та заявленої суми до стягнення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наданою до суду квитанцією про сплату №1029566 від 01.08.2025 року ТОВ "Діджи Фінанс" було сплачено судовий збір за подання до суду даного позову в сумі 2422,40 гривень. Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Діджи Фінанс", то вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідно до яких у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст.526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial