Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

08.04.2025 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла позовна заява (вх. №1013 від 08.04.2025) про виділ в натурі частки житлового будинку як об`єкту спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 матеріали справи передані для розгляду судді Зері Ю.О. Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України 10.04.2025 направив до Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. 16.04.2025 за вх. №ЕП-653 та 14.05.2025 за вх. №1245 до суду надійшли відповіді Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області щодо реєстрації місця проживання відповідача. Разом з тим рішенням Вищої ради правосуддя № 1105/0/15-25 від 22.05.2025 змінено з 2 червня 2025 року територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Зарічного районного суду міста Суми. Відповідно до довідки керівника апарату Зарічного районного суду м. Суми за актом приймання-передачі справ та документів від 20.06.2025 у зв`язку зі зміною територіальної підсудності судових справ Краснопільського районного суду Сумської області матеріали справи № 578/310/25 передані до Зарічного районного суду м. Суми, з урахуванням особливостей реєстрації та розподілу справ, визначених рішенням зборів суддів від 27.06.2025 № 13. Рішенням Вищої ради правосуддя від 08.07.2025 вирішено відрядити суддю Краснопільського районного суду Сумської області Зерю Юлію Олександрівну до Зарічного районного суду міста Суми для здійснення правосуддя строком на 1 (один) рік із 14 липня 2025 року. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.07.2025 матеріали справи № 578/310/25 (провадження 2/591/1894/25) передані для подальшого розгляду судді Зері Ю.О. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.07.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 27.08.2025 та відклалося до 16.09.2025. Позивачка, представник позивачки у підготовче судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили проводити судове засідання без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, у підготовче судове засідання не прибув. Ухвалою суду від 16.09.2025 підготовче провадження у справі № 578/310/25 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.10.2025. Позивачка та її представник у судове засідання не прибули. До суду позивачка подала заяву (вх. №42127 від 30.10.2025), у якій підтримала позовні вимоги та просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, правом на участь у судових засіданнях не скористався, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судової кореспонденції за встановленим місцем реєстрації, однак судові ухвали та повістки повернуті на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відмітками про закінчення терміну зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою. Додатково відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 30.10.2025 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 50/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку №41 від 06.04.1992, посвідченим Грабовською сільською радою Краснопільського району Сумської області, зареєстрованого в Сумському ООБТІ за р. №213. Іншим співвласником 50/100 часток житлового будинку є відповідач у справі [PERSON] . Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯФ № 522644 земельна ділянка загальною площею 0,06 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5922381200:01:005:0110, розташована за адресою: [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності. Відповідно до довідки № 65-1-01/25 від 28.01.2025, виданої ДП «БТІ Регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , перебуває у спільній часткові власності сторін, а саме [PERSON] та [PERSON] належить по 50/100 домоволодіння. Як зазначено у позові, позивачка намагалась здійснити поділ житлового будинку у позасудовому порядку, однак жодні відомості про іншого співвласника, у тому числі його місцезнаходження або проживання їй невідомі. У зв`язку з цим позивачка на даний час позбавлена можливості в позасудовому порядку вирішити дане питання, а також зареєструвати місце проживання членів своєї сім`ї в будинку через відсутність згоди всіх співвласників будинку. \~ \~ \~ \~ З метою з`ясування питання щодо технічної можливості виділу часток житлового будинку між позивачкою та іншим співвласником [PERSON] звернулась до експерта з метою проведення будівельно-технічного дослідження для вирішення питань визначення варіанту виділу частини житлового будинку та надвірних, господарських будівель, розташованих за адресою: [ADDRESS] з урахуванням сформованого порядку користування та володіння будівлями та спорудами. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1867, складеного 19.03.2025, виділ частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що перебувають за адресою: [ADDRESS] в натурі по сформованому порядку користування, можливий. Запропоновано варіант виділу частини житлового будинку та надвірних споруд у вказаному вище домоволодінні, при якому [PERSON] виділяються (показано рожевим кольором в додатку №1) наступні приміщення і надвірні будівлі: приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 48,0 м2: житлова кімната «2-2» площею 11,4 м2, житлова кімната «2-3» площею 11,5 м2, передпокій «2-4» площею 25,1 м2. Приміщення прибудови літ. «а2», загальною площею 12,7 м2: кухня «2-1» площею 12,7 м2. Приміщення прибудови літ. «а3», загальною площею 7,1 м2: тамбур «III» площею 2,6 м2, ванна «IV» площею 4,5 м2. Господарські споруди: гараж літ. «Б», убиральня літ. «В», кухня літ. «Г», погріб літ. «Д», сарай літ. «Е», 1/2 сараю літ. «Ж», навіс літ. «З», навіс літ. «О», огорожа №3-6. Відповідно до\~частини першої\~статті15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частини\~другої статті 16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Згідно зі статтею 317\~ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. При цьому на зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~положень частини\~першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Норми статті 355\~ЦК України визначають, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~частини першої\~статті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини першої-третьої статті 358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі статтею 364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці у праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства,\~що регулює\~право власності\~громадян на\~жилий будинок»\~від 04.10.1991\~№ 7 (зі змінами) роз`яснив, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється . Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із пунктами 6, 7 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~04\~жовтня 1991\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства,\~що регулює\~право приватної\~власності громадян\~на жилий\~будинок» виділ часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий за умови, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Таким чином системний аналіз статей 183, 356, 358, 364, 379, 380 та 382\~ЦК України свідчить, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності; якщо виділ (поділ) є технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності. Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1867, складеного 19.03.2025, виділ частини житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами та надвірними будівлями, що перебувають за адресою: [ADDRESS] , 8 в натурі можливий, експертом запропоновано на розгляд суду варіант виділу по сформованому порядку користування житловим будинком з надвірними спорудами, наведений у додатку № 1 до висновку. Нормами статей 12, 13\~ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши надані представником позивачки докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом виділення [PERSON] у натурі приміщень та будівель у домоволодінні, розташованому по [ADDRESS] з припиненням права спільної часткової власності.

Outcome: approved