Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивує тим, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 003/10/2013/361 від 04 жовтня 2013 року, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору є: сума кредиту\~65250,00 грн., процентна ставка за користування кредитом 15,5 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 20,5% річних. Строк повернення кредитних коштів - до 03 жовтня 2020 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , було укладено договір застави від 04.10.2013 року, згідно якого [PERSON] передав в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль ЗАЗ Ланос, 2013 року. В якості забезпечення зобов`язань\~за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 003/10/2013/361/П від 04 жовтня 2013 року, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. У зв`язку з порушенням Позичальником умов кредитного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області\~від 25.11.2021 року по справі №408/5836/19-ц позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості був задоволений. У зв`язку з триваючим виконанням рішення Біловодського районного суду Луганської області\~від 25.11.2021 року по справі №408/5836/19-цзобов`язання Відповідачів, передбачено кредитним договором та ч.2 ст.625 ЦК України,, відповідачі зобов`язані окрім суми боргу також сплатити 3% річних та індекс інфляції. Договором застави від 04.10.2013 року, а саме п.4.2 передбачено, що за кожний випадок не виконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 даного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. В п.3.3.4 договору застави зазначено, що на період дії цього договору заставодавець зобов`язаний застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок. Також сторони домовились, що строк позовної давності (включаючи вимоги про стягнення неустойки) становить 3 роки. Однак [PERSON] умови договору застави не виконав, що призвело до застосування умов п 4.2 цього договору. Станом на 26.05.2025 року за порушення умов зобов`язань відносно страхування предмету застави [PERSON] зобов`язаний сплатити Банку, як заставодержетелю, штраф у розмірі: 72\~500х(1,5+0,75х36)%=20\~662,50 грн. за період з 12.03.2017 року по 29.02.2020 року. ПАТ АБ «Укргазбанк» просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 25.11.2021 р. по 23.02.2022 р. 14,25 грн.; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції на суму, визначену рішенням Біловодського районного суду Луганської області\~від 25.11.2021 року по справі №408/5836/19-ц за період з 25.11.2021 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 2\~319,98 грн. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф за несвоєчасне страхування предмету застави за період з 12.03.2017 р. по 29.02.2020 р. у розмірі 20\~662,50 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом цієї позовної заяви, у встановленому законодавством порядку, покласти на відповідачів та стягнути їх в повному обсязі на користь позивача. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29.08.2025 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача прохав розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачам було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками за адресою їх місця реєстрації. Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день про ставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто, відповідачі належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в силу вимог\~ст. 128 ЦПК України. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог\~ЦПК України. Відповідачі не скористались своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178ЦПК України\~та не подали відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Як визначено ч. 1 ст.\~1\~ст.\~280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 003/10/2013/361 від 04 жовтня 2013 року, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору є: сума кредиту\~65250,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] , було укладено договір застави від 04.10.2013 року, згідно якого [PERSON] передав в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль ЗАЗ Ланос, 2013 року. Між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 003/10/2013/361/П від 04 жовтня 2013 року, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. У зв`язку з порушенням Позичальником умов кредитного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області\~від 25.11.2021 року по справі №408/5836/19-ц позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] , про стягнення заборгованості був задоволений. Відповідно до постанови ВП №77895347, ВП №77895352, ВП №77895334 від 14.05.2025 року, боржником погашено заборгованість згідно з виконавчим документом №408/5836/19-ц виданого 15.10.2024 року. Згідно постанови ВП №77895336 від 14.05.2025 року, солідарним боржником погашено заборгованість згідно з виконавчим документом №408/5836/19-ц виданого 15.10.2024 року. Позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних витрат з 25.11.2021 року, тобто, з дати розрахунку заборгованості на момент подання позовної заяви до суду про стягнення кредитної заборгованості з відповідачів і до 23.02.2022 року, тобто, до дати введення в Україні воєнного стану. Станом на 23 лютого 2022 року заборгованість відповідачів перед позивачем за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 25.11.2021 по 23.02.2022 року (включно) складає 514,25 грн., а сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення згідно рішення суду за період з 25.11.2021 по 23.02.2022 року (включно) складає 2\~319,98 грн. Таким чином, всього з відповідачів підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 2\~834,23 грн. Договором застави від 04.10.2013 року, а саме п.4.2 передбачено, що за кожний випадок не виконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 даного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. В п.3.3.4 договору застави зазначено, що на період дії цього договору заставодавець зобов`язаний застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок. Також сторони домовились, що строк позовної давності (включаючи вимоги про стягнення неустойки) становить 3 роки. Однак [PERSON] умови договору застави не виконав, що призвело до застосування умов п 4.2 цього договору. Станом на 26.05.2025 року за порушення умов зобов`язань відносно страхування предмету застави [PERSON] зобов`язаний сплатити Банку, як заставодержетелю, штраф у розмірі: 72\~500х(1,5+0,75х36)%=20\~662,50 грн. за період з 12.03.2017 року по 29.02.2000 року Статтею 526 Цивільного кодексу України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно зі\~статтею 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою\~статті 612 цього Кодексу\~встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України\~сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2016 року\~у справі № 916/190/18. Отже, кредитор вправі нараховувати суми, передбачені ч.2\~ст. 625 ЦК України, після ухвалення судового рішення про стягнення боргу і до повного його виконання. У даному випадку позивачем ставиться питання про солідарне стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат (3% річних) за період за період з 25.11.2021 по 23.02.2022 року (включно) складає 514,25 грн., та суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення згідно рішення суду за період з 25.11.2021 по 23.02.2022 року (включно) складає 2\~319,98 грн. Таким чином, всього з відповідачів підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 2\~834,23 грн. Відповідно правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постановах від 28.03.2018 №444/9519/12 та від 23.05.2018 №910/1238/17 проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання (3% річних) можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визнаного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України. Відповідно ч.1\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Загальна позовна давність застосовується і до вимог про стягнення 3% річних на підставі\~ст. 625 ЦК України. Таким чином, з урахуванням наведених вище правових норм, позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволення. Частиною 1 ст.141ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 гривень, за дві позовні вимоги. Така сума судового збору була сплачена позивачем з огляду на положення ч. 3\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача 2722,40грн. судових витрат. На підставі викладеного, ст. ст.\~526-530,\~533,\~536,\~549-551,\~598,\~610-615,\~624-626,\~638-643,\~1046-1056 ЦК України; ст.ст.\~12,\~13,\~19,\~81,\~141,\~247,\~259,\~263-265,\~274,\~279 ЦПК України, суд,-\~\~

Outcome: approved