Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» через предствника звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 31678 грн., судових витрат, а саме зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та правничу допомогу в сумі 10000 грн.. Вимоги позову мотивували тим, що 05.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7239958 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua. Згідно умов Кредитного договору [PERSON] отримав грошові коштиу розмірі 15000 грн., зі сплатою процентної ставки 1,99% на день, строком на 365 днів. Дата останнього платежу по кредиту 04.11.2024. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 7239958 від 05.11.2023. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останнього, яку він зазначив при укладені кредитного договору. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Відповідач у період з 05.11.2023 по 26.05.2024 лише частково сплатив на рахунок первісного кредитора суму заборгованості по кредиту, а саме 7500 грн.. Вказані кошти були спрямовані на погашення відсотків за кредитом. Інші умови кредитного договору залишаються не виконаними. Відповідач заборгованість не сплатив ні первісному кредитору, ні позивачу по справі. Його заборгованість за договором складає 31678 грн. 50 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту\~7500 грн; заборгованість по відсоткам 0,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками після відступлення права вимоги за 162 календарних днів 24178 грн. 50 коп.. Отже, станом на дату подання даної позовної заяви позивач є єдиним належним кредитором за кредитним договором № 7239958 від 05.11.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] .. Саме з вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. 23.06.2025 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, надано строк на відзив. В поданому до суду відзиві на позов, відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього тіла кредиту в сумі 7500 грн.. Проти стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 24178 грн.50 коп. заперечував, оскільки в період коли були нараховані відсотки за кредитом, він проходив військову службу в збройних Силах України, та що на нього поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» Також просив зменшити до трьох тисяч гривень витрати на правничу допомогу, зазначивши, що вони є не є співмірними з наданами послугами адвоката по даній справі, а судовий збір стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. 08.09.2025 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив відповідача на позов, просив розгляд справи провести без сторони позивача. Також зазначив, що нарахування відсотків після відступлення права вимоги відбулося на законних підставах в межах строку кредитного договору.Що стосується витрат на правничу допомогу, то вони є співмірними з наданими послугами адвоката у даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засіданння не з`явився. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 7500 грн.. В решті позовних вимог заперечувала, зазначивши, що заперечення викладені у відзиві на позов. З`ясувавши думку присутніх сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Так судом встановлено, що 05.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7239958 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. (п.1.3. Кредитного договору). Строк кредиту 365 днів. Дата повернення кредиту вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору (п.1.4. Кредитного договору). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день (101583,87 % річних) та застосовується: у межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua. Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 15000 грн. на платіжну карту № [NUMBER] підтверджується листом № 20231010-6 від 10.10.2023, що свідчить про виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Також отримання коштів [PERSON] підтверджує в листі № 20.1.0.0.0/7-250714/77182-БТ від 21.07.2025 АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, лише частково у період з 05.11.2023 по 26.05.2024 сплатив на рахунок первісного кредитора суму заборгованості по кредиту, а саме 7500 грн.. Вказані кошти були спрямовані на погашення відсотків за кредитом. Заборгованість відповідача за кредитним договором складає 31678 грн. 50 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту\~7500 грн; заборгованість по відсоткам 0,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками після відступлення права вимоги за 162 календарних днів 24178 грн. 50 коп.. 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 7239958 від 05.11.2023. Згідно з п.1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості. Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінила найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» 27.05.2024 ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом в особистому кабінеті відповідача. \~ \~ \~ \~Перехід права вимоги від первісного кредитора за кредитним договором № 7239958 від 05.11.2023 до позивача по справі також підтверджений актом прийому-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників. Отже, станом на дату подання даної позовної заяви позивач є єдиним належним кредитором за кредитним договором № 7239958 від 05.11.2023, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] .. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: поспортом споживчого кредиту; копією договору про споживчий кредит № 7239958 від 05.11.2023; копією договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024; листом платіжного провайдера ТОВ «Пейтек»; розрахунком заборгованості; реєстром боржників та іншими доказами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін ) його повернення, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) . Нормою ч. 1 ст. 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згіднозі ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Не погоджуючись з позовними вимогами в частині стягнення відсотків за користування кредитом, відповідач як на підставу відмови послався на те, що фінансовою компанією були нараховані відсотки ва період проходження ним військової служби в Збройних Силах України. На підтвердження додав довідку від 24.09.2025, видану [INFO] , з якої вбачається, [PERSON] [INFO] , 07.10.2021 року по 21.05.2024 року проходив строкову військову службу. Згідно п.15\~ст.14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно п.10 ч.1ст 1\~ЗУ «Про\~оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано. Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 і триває до теперішнього дня. Починаючи з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан. Верховний Суд в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 30.05.2018 року (справа №521/12726/16-ц) зробив висновок, що штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів. Національний банк України в своєму листі від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО» надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, у якому в відповідних розділах здійснюють службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як зазначив представник позивача, що і не заперечувалося стороною відповідача по справі, що вказаного переліку документів в період проходження відповідачем військової служби, ним фінансовій установі надано не було, а тому зарахування сплачених відповідачем у період з 05.11.2023 по 26.05.2024 відсотків за користування кредитом у сумі 7500 грн., відбулося на законних підставах. Щодо нарахування відсотків після відступлення права вимоги за 162 календарних днів в сумі 24178 грн. 50 коп., то слід зазначити, що дане нарування було здійснено в межах строку кредитування (строку кредитного договору) та в період не охоплений проходження відповідачем військової служби, а тому позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відсотків після відступлення права вимоги за 162 календарних днів в сумі 24178 грн. 50 коп. теж підлягає до задоволення. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договорами не погашає. \~ \~ \~ \~ Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним фінансовим договором в загальному розмірі 31678 грн.50 коп.. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.. За вимогами\~статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3\~ст.133 ЦПК України). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2\~ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс). 10.12.2024 між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»\~укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024 та додана копія ордера серії АІ №1896415 від 12.05.2024 на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал" адвокатом Столітнім М.М. Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 8481 від 12.05.2025 до договору №10/12-2024 від 10.12.2024, - адвокат Столітній М.М. надав, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло правову допомогу, загальна вартість якої становить 10000 грн.. Відповідно до рахунку на оплату № 8481-12/08-2025 від 12 травня 2025 р., адвокат Столітній М.М. надав ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» правничу допомогу, вартість якої становить 10000 грн.. Суд вважає, що сума витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є завищеною, оскільки вид правової допомоги, складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, витрат часу на виконання наведених робіт у зазначеному акті приймання-передачі послуг, адвокатом. Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000 грн..

Outcome: approved