Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Короткий зміст\~позовних вимог,\~а також\~позиції учасників\~справи щодо позову. 11.03.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 10.07.2012 він та його сестри [PERSON] і [PERSON] , які є третіми особами у справі, успадкували після смерті їхньої матері у спільну часткову власність по 1/3 частини земельної ділянки площею 0,2019 га, кадастровий номер 5321080404:04:001:0101, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по [ADDRESS] . На час подання позову ще триває процес оформлення ним та третіми особами права власності у порядку спадкування після смерті матері на житловий будинок, господарські будівлі і споруди за цією ж адресою. Десь у 2010 році відповідачка [PERSON] , яка проживала по сусідству по [ADDRESS] , без будь-якого погодження з його покійною матір`ю та ним, самочинно, до вже існуючого приміщення сараю, добудувала до нього ще одне приміщення на межі з їхньою земельною ділянкою. Позивач вказує, що навесні 2023 року він запланував встановити новий паркан між його господарством та господарством відповідачки. Під час цього він запідозрив, що добудова до сараю побудована відповідачкою без дотримання відповідних визначених законодавством відстаней до його межі та ще й частково на його та третіх осіб у справі спільній земельній ділянці з кадастровим номером 5321080404:04:001:0101. У квітні 2023 року відповідачка відмовила на його усну пропозицію добровільно врегулювати цей спір. З метою встановлення дійсних меж та можливого порушення відповідачкою його прав на земельну ділянку, у травні 2023 року він звернувся до сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] , працівник якої - інженер-землевпорядник [PERSON] за результатами винесення меж в натурі встановив, що одна стіна добудови до сараю відповідачки повністю розташована на його та третіх осіб у справі спільній земельній ділянці, з однієї сторони на відстані 0,33 м від межі, а з другої сторони на відстані 0,38 м від межі, що підтверджується відповідною схемою. Позивач зазначає, що ця схема остаточно підтвердила те, що відповідачкою порушено його права на володіння, користування та розпорядження спільною його з третіми особами у справі земельною ділянкою. Крім того, вода, яка стікає з покрівлі вказаної добудови, потрапляє на його погріб, внаслідок чого руйнуються стіни всередині погріба. На його наступні неодноразові усні звернення до відповідачки впродовж літа-осені 2023 року щодо усунення нею виявлених порушень його прав вона відповідала відмовою. За таких обставин він змушений звернутися до суду із позовом для захисту своїх порушених прав. Посилаючись на вказане, те, що відповідачка здійснила незаконну добудову, яка спричинила і спричиняє щодня реальні перешкоди щодо реалізації ним свого права щодо володіння, користування та розпорядження вказаною вище земельною ділянкою, позивач просить визнати незаконними дії відповідачки [PERSON] з побудування нею будівлі до вже існуючої будівлі сараю, який розташований по [ADDRESS] , із розташуванням її частини на належній йому, позивачу, спільно з третіми особами у справі земельній ділянці, кадастровий номер 5321080404:04:0101. Також, позивач просить зобов`язати відповідачку за власний рахунок знести вказану частину побудованої нею будівлі на відстань не менше 1,0 м до межі цієї земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни сараю із забезпеченням влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію цієї земельної ділянки. Позивач також просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати у справі. 04.04.2024 представник відповідачки [PERSON] - адвокат Конюшенко М.А. надала суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн /а.с. 57-60/. В обґрунтування відзиву вказано, що сарай та добудова до нього будувалися сім`єю відповідачки у 1985 році та у 1996 році зі згоди власника будинковолодіння по [ADDRESS] нині покійної [PERSON] , яка є матір`ю позивача та третіх осіб у справі. При цьому, [PERSON] , яка померла у 2011 році, будь-яких заперечень щодо будівництва цих сараю та добудови до нього до відповідачки та її сім`ї не заявляла та не вказувала про те, що ці добудови якимось чином заважають користуватися належним їй погрібом. Протягом останніх 12 років таких претензій до відповідачки також не висловлювали і позивач та треті особи у справі, які успадкували у спільну часткову власність належну їхній матері [PERSON] земельну ділянку. Погріб, про який вказує позивач, згідно з технічним паспортом побудовий ще у 1973 році, а тому руйнування стін у ньому не залежить від опадів, які стікають з даху сараю відповідачки. Крім того, відповідачкою на вимогу позивача було зроблено відливи до даху і опади не стікають на погріб з даху сараю. Згідно з чинним законодавством погріб є тимчасовою будівлею (спорудою), а не житловим будинком чи господарською будівлею, а тому норми ДБН 360-92, на які посилається позивач у позовній заяві, не можуть бути застосовані у даній справі, крім того вони втратили свою чинність. Якщо виходити з матеріалів справи, то і погріб позивача побудований із порушенням норм ДБН. З наданого позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що він є власником лише 1/3 частини земельної ділянки, а тому незрозуміло, якою саме частиною земельної ділянки перешкоджає йому користуватися відповідачка та яким саме майном, адже на теперішній час ні позивач, ні треті особи у справі ще не являються власниками нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці. Оскільки позивач набув права власності лише на частину земельної ділянки вже коли існував порядок користування нерухомим майном, побудованим обома сторонами до межі земельних ділянок, то його права не можуть бути порушеними, так як відповідно до вимог чинного законодавства він користується земельною ділянкою на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику та не можливо усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом приведення її у попередній стан. Оскільки відповідачка є особою похилого віку, понад 30 років користується збудованим за власний кошт належним їй на праві власності майном, яке було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства, жодним чином не порушує права власника суміжної земельної ділянки та здійснила всі залежні від неї дії щодо усунення з її сторони будь-яких шкідливих наслідків для майна позивача, то задоволення позовних вимог позивача буде невиправданим втручанням у її право власності та покладе на неї надмірний тягар. 15.04.2024 позивач [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі /а.с. 83-84/. У цій відповіді позивач вказує, що відповідно до законних та підзаконним нормативно-правових актів відстань до сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будівлі має бути не менше 1,0 м. При цьому має бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. При будівництві сараїв відповідачка порушила ці норми. Щодо влаштування відповідачкою відливу до даху сараю, то вона його зробила вже після відкриття судом провадження за його позовом, а не на його раніше заявлену вимогу, як про це вказано у відзиві на позов. Крім того, вода з цього відливу всеодно стікає на його з третіми особами у справі спільну земельну ділянку і через землю попадає на погріб, внаслідок чого всередині руйнуються його стіни. Твердження відповідачки про наявність згоди зі сторони його нині покійних батьків на побудову її сім`єю спірних сараїв є неправдивим, адже такої згоди насправді ніхто не надавав. Навпаки, як його батьки, так і він із сестрами, які є третіми особами у справі, постійно сварилися з відповідачкою щодо того, що з її сараїв вода стікає на їхню земельну ділянку та на погріб. Позивач зазначає, що він та треті особи у справі успадкували у спільну часткову власність по 1/3 частини земельної ділянки. Свої частки в натурі вони не виділяли і тому кожен з них, за їхньою взаємною усною згодою, на рівних правах користується всією успадкованою земельною ділянкою, як спільною, без виділення чи визначення часток кожного в натурі. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Ухвалою суду від 14.05.2024 було задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України. Провадження у справі було зупинено до одержання висновку експертизи /а.с. 91-93/. Ухвалою суду від 18.07.2024 поновлено провадження у справі у зв`язку із необхідністю витребування у сторін додаткових матеріалів потрібних для проведення експертизи /а.с. 99-100/. Ухвалою суду від 01.08.2024 задоволено клопотання представника позивача, відкликано з Полтавського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України без виконання ухвалу суду від 14.05.2024 про призначення експертизи, призначено у справі судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Авдєєвій Н.М. /а.с. 112-114/. Ухвалою суду від 18.12.2024 поновлено провадження у справі у зв`язку із необхідністю витребування у сторін додаткових матеріалів потрібних для проведення експертизи /а.с. 123-124/. Ухвалою суду від 05.02.2025 надано на проведення експертизи додаткові матеріали та зупинено провадження у справі до одержання висновку експертизи /а.с. 133-134/. Ухвалою суду від 26.06.2025 поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експертизи та продовжено розгляд справи /а.с. 161/. \~ \~ \~ \~ \~16.07.2025\~до суду\~надійшла заява\~позивача [PERSON] \~про зміну\~предмету позовних\~вимог шляхом\~їх уточнення\~та збільшення\~/а.с.\~174-175/.\~В обґрунтування\~заяви позивач\~вказував,\~що на\~час подання\~позовної заяви\~до суду\~він не\~мав доступу\~до технічного\~паспорта на\~садибний (індивідуальний)\~житловий будинок\~відповідачки [PERSON] \~і тому\~не міг\~конкретно зазначити,\~які будівлі\~сараїв побудовані\~відповідачкою із\~порушенням вимог\~чинного законодавства.\~Лише після\~ознайомлення з\~витребуваним судом\~у відповідачки\~технічним паспортом\~на її\~будинковолодіння та\~після ознайомлення\~з висновком судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи йому стало достеменно відомо про те, які ж будівлі сараїв побудовані відповідачкою із порушенням вимог чинного законодавства і тому у нього виникли підстави для зміни предмету позовних вимог. Посилаючись на вказане, позивач просив вважати позовні вимоги такими, що заявлені у наступній редакції: 1) визнати незаконними дії відповідачки [PERSON] з побудування будівлі сараю під літерою "Д", 1996 року будівництва та будівлі сараю під літерою "Д1", 1985 року будівництва за адресою: [ADDRESS] із розташуванням їх частин на належній йому, позивачу [PERSON] , спільній з третіми особами [PERSON] та [PERSON] земельній ділянці, кадастровий номер 5321080404:04:0101. 2) зобов`язати відповідачку [PERSON] за власний рахунок знести вказані частини побудованих нею будівлі сараю під літерою "Д", 1996 року будівництва та будівлі сараю під літерою "Д1", 1985 року будівництва на відстань не менше 1,0 м до межі вказаної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни кожного із сараїв із забезпеченням влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію цієї земельної ділянки. 3) стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати у справі у вигляді сплачених судового збору за подання позову до суду та вартості проведеної судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 24.07.2025 прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позовних вимог шляхом їх уточнення та збільшення /а.с. 181-183/. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Нагайник М.Г. в судовому засіданні підтримали уточнені та збільшені позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позові, відповіді на відзив та в судовому засіданні. Позивач вказав, що сварки з відповідачкою щодо побудованих нею сараїв на межі земельних ділянок почалися ще при житті його батьків. Вода з даху сараїв відповідачки постійно стікала в їхній погріб і через це руйнувалися всередині його стіни. Коли виникло питання щодо встановлення паркану, то він викликав інженера-землевпорядника, який встановив, що сарай відповідачки стоїть прямо на межі земельних ділянок та навіть заступає частково на його та сестер земельну ділянку, яку вони успадкували після смерті матері. Позивач вказав, що він та його сестри, які є третіми особами у справі, є власниками успадкованої земельної ділянки кожен по 1/3 частини без визначення конкретних меж в натурі. Однак, він проживає по [ADDRESS] сам із своєю сім`єю, без сестер, а тому саме він безпосередньо користується земельною ділянкою та доглядає за нею. Також саме він доглядає та матеріально відповідає за утримання погріба та інших споруд на цій земельній ділянці, хоча право власності на них у порядку спадкування ще не оформлено, процес оформлення ще триває. Якщо через воду, яка стікає з дахів сараїв відповідачки на його погріб, він завалиться, а всередині нього ще хтось може знаходитися, то це призведе до поганих наслідків. Встановлені відповідачкою відливи на одному із сараїв не усувають проблему, адже вода всеодно стікає в його погріб, адже певні частини побудованих відповідачкою сараїв у порушення вимог законодавства знаходяться на його та сестер земельній ділянці. Позивач зазначив, що саме його права порушені, адже саме він користується земельною ділянкою та розташованими на ній будівлями та доглядає за ними. Представник позивача - адвокат Нагайник М.Г. в судовому засіданні вказав, що наявні у справі докази у їх сукупності підтверджують зазначені у позові обставини, відповідачкою порушено вимоги законодавства щодо відстані між межею та побудованими сараями, яка має бути не менше одного метра, такі побудови з часом руйнують майно позивача, а тому наявні підстави для задоволення уточнених збільшених позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань суду не надала. Представник відповідачки - адвокат Конюшенко М.А. в судовому засіданні вказала, що сторона відповідача не визнає позов та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві на позов та в судовому засіданні. Сторона відповідача також просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Адвокат Конюшенко М.А. вказала, що всі побудови відповідачки узаконені та не являються самочинними, що підтверджується наявним у матеріалах справи технічним паспортом. Крім того, висновком експертизи підтверджено, що побудови відповідачки були прийняті в експлуатацію та зареєстровані відповідно до чинного на той час законодавства і відповідно за наявності якихось порушень взагалі б не могли бути введеними в експлуатацію та зареєстрованими. Крім того, з висновку експертизи вбачається, що один метр відступається від межі для побудови саме для її обслуговування, догляду та ремонтування, тобто фактично порушуються права і відповідачки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є сестрою позивача та однією із співвласниць у порядку спадкування земельної ділянки, на якій незаконно розташовані частини побудованих відповідачкою сараїв. [PERSON] вказала, що вона підтримує позов та просить його задовольнити. Зазначила, що ще нині покійні батьки прохали відповідачку не будувати цих сараїв так близько, адже у них вже був погріб. Коли вона приїжджала додому, то батьки часто жалілися, що відповідачка все ж збудувала ці сараї, з яких вода стікає у погріб і він від цього руйнується. Там де жили батьки, нині проживає її брат, позивач у справі, разом із сім`єю. Саме брат доглядає за всім. Спадщина до кінця ще недооформлена, процес оформлення нині триває. [PERSON] вказала, що зі слів ще живої тоді матері та брата їй відомо, що відповідачка на усні звернення щодо незаконності побудов не реагувала та не визнавала цього. При цьому, вода із дахів сараїв відповідачки постійно стікає у їхній погріб та руйнує його. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду пояснення щодо позову, в якому просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі та провести розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення судового експерта, свідків, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 10.07.2012, виданих державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Диканської державної нотаріальної контори Шкляр Ю.В., вбачається, що позивач [PERSON] та треті особи у справі [PERSON] і [PERSON] успадкували після смерті [INFO] їхньої матері [PERSON] кожен по 1/3 частини належної спадкодавцю земельної ділянки площею 0,2019 га, кадастровий номер 5321080404:04:001:0101, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] /а.с. 14, 16, 18/. З копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 04 березня 2014 року за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право приватної спільної часткової власності за кожним на 1/3 частину вказаної вище земельної ділянки /а.с. 15, 17, 19/. З довідки про склад сім`ї, виданої 19.02.2024 ЦНАП Диканської селищної ради, вбачається, що позивач [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та синами [PERSON] , [PERSON] постійно проживають по [ADDRESS] /а.с. 12/. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого станом на 13.04.2012 ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", вбачається, що по вул. Молодіжна, 18 в с. Ландарі Диканського (нині - Полтавського) району Полтавської області розташоване будинковолодіння, до складу якого зокрема входить погріб вхідний (літ. Г), рік побудови 1974 /а.с. 20-24/. З копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 850298 вбачається, що відповідачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1816 га, кадастровий номер 5321080404:04:001:0071, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по [ADDRESS] /а.с. 69/. З наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про спадщину по закону від 08.10.2001, виданого державним нотаріусом Диканської державної нотаріальної контори Федорук Г.П., вбачається, що відповідачка [PERSON] успадкувала після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] зокрема житловий будинок з побудовами, який розташований по [ADDRESS] . До складу цього будинковолодіння зокрема входять сарай "Д", сарай "Д1". Цей житловий будинок з побудовами належали померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про власність, виданого Андріївською сільською радою 06.07.2001, зареєстрованого в Полтавському МБТІ в книзі № 1 за № 95 /а.с. 70/. З копії технічного паспорта на житловий будинок, інвентарний номер 49, реєстровий номер 1-95 вбачається, що по [ADDRESS] розташоване належне відповідачці [PERSON] будинковолодіння, до складу якого зокрема входять сарай (літ. Д), рік побудови 1996, сарай (літ. Д1), рік побудови 1985. У вказаному\~технічному паспорті\~відсутні відмітки\~про те,\~що ці\~сараї є\~самочинно збудованими\~спорудами чи\~їх побудова\~не відповідає\~вимогам законодавства /а.с. 71-73/. Із доданої до позову схеми проходження межі земельної ділянки з кадастровим номером 5321080404:04:001:0101 площею 0,2019 га, розташованої по [ADDRESS] , виготовленої сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , вбачається, що одна стіна добудови до сараю відповідачки розташована на позивача та третіх осіб у справі спільній земельній ділянці, з однієї сторони на відстані 0,33 м від межі, а з другої сторони на відстані 0,38 м від межі /а.с. 36/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона є дружиною позивача та з 2012 року проживає разом з ним по [ADDRESS] . Коли вона почала проживати за цією адресою, то батьки позивача вже померли. Зі слів свого чоловіка [PERSON] їй стало відомо, що конфлікт щодо межі та побудованих відповідачкою сараїв на межі триває вже давно та почався ще за життя батьків чоловіка. Останні два роки цей конфлікт посилився, адже з даху сараїв відповідачки почала стікати вода, яка потрапляє у їхній погріб, від чого він просідає, видувається стіна, тобто він поступово руйнується. Чому вода стала затікати в погріб саме десь два роки тому їй невідомо. Свідок вказала, що вони з чоловіком прохали відповідачку влаштувати відливи, щоб запобігти стіканню води у погріб. Однак, відповідачка нормальних відливів не влаштувала і вода продовжує стікати у погріб, від чого він руйнується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що відповідачка є її матір`ю, з якою вона проживає по [ADDRESS] . І її мати, і батьки позивача отримували будинки у 1972 році. Межу встановлювали обидві сім`ї. На межі знаходяться як їхні сараї, так і погріб сім`ї позивача. Отже, якщо позивач вважає, що їхні сараї побудовані незаконно, то так само незаконно збудований і погріб його сім`ї. Погріб позивача стоїть на сам \~ \~ \~ \~ій межі, сім`я позивача ставила паркан, але так як цей погріб знаходиться на самій межі, то вони не змогли продовжити цей паркан. Свідок вказала, що вони при побудові сараїв відступили від забору 40 см, а сім`я позивача взагалі не відступала. Після приватизації будинковолодіння претензій батьки позивача до її матері не було, такий порядок користування спільною межою між її родиною та померлими батьками позивача. Свідок вказує, що їй незрозуміло чому виник конфлікт. Позивач прийшов до неї додому та почав кричати, щоб прибрала сараї на два метри. Відливи знаходяться на їхньому сараї, що ближче до погріба позивача. Відливи були і до подачі позивачем позову до суду. Свідок вказала, що їй невідомо, чи стікає вода у погріб позивача, адже вода з відливів стікає саме на їхню з матір`ю землю. ВВажає, що погріб руйнується, оскільки він побудований понад 40 років тому та його ніхто не доглядає. Нині вона та мати не спілкуються з позивачем, доводилося навіть викликати поліцію, адже позивач словесно ображав її та матір. У висновку судового експерта Авдєєвої Н.М. за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19.06.2025 № 34 /а.с. 141-148/ вказано, що сарай літ. "Д" рік побудови 1996 та сарай літ.\~"Д1"\~рік побудови\~1986,\~що знаходяться\~у приватній\~власності \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ по\~ [ADDRESS] не\~є об`єктами\~самочинного будівництва\~в розумінні\~ч.\~1\~ст.\~376\~ЦК України. Майно, до складу якого входить житловий будинок літ. "А-1" з господарськими будівлями і спорудами, що належить на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] відповідає нормативно-технічним\~вимогам будинків\~старої забудови,\~які приймались\~в експлуатацію\~за діючими\~на той\~час будівельними\~нормами і\~правилами. Сарай літ. "Д" рік побудови 1996 та сарай літ. "Д1" рік побудови 1986 розташовані на межі із земельною ділянкою з кадастровим номером 5321080404:04:001:0101. Відповідно до пункту 3.25* ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" та пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2.12:2019 "Планування та забудова території " саме "при розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м". Але дана\~відстань вказує\~на те,\~що власник\~вищевказаних будівель\~сам позбавив\~своє право\~на здійснення\~поточного ремонту\~та догляду\~за ними\~ і\~не порушив\~права суміжного\~землевласника. Рекомендовано [PERSON] влаштувати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівлі будівлі сараю під літ. "Д1" по [ADDRESS] на територію суміжної ділянки з кадастровим номером 5321080404:04:001:0101. Фактичне землекористування [PERSON] (конфігурація, площа, проміри) не відповідає документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 5321080404:04:001:0071 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку земельною ділянкою площею 0,1816 га (фактична площа 0,1845 га), розташованої по [ADDRESS] . Фактичне землекористування (конфігурація, площа, проміри) не відповідає документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 53210800404:04:001:0101 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку земельною ділянкою площею 0,2019 га (фактична площа 0,2021 га), розташованої по [ADDRESS] . Явище,\~як перетин\~досліджуємих земельних\~ділянок кадастровий\~номер 5321080404:04:001:0101\~та кадастровий\~номер 5321080404:04:001:0071\~та їх\~накладання,\~це помилки\~допущені при\~перенесенні інформації\~про земельні\~ділянки до\~Державного земельного\~кадастру,\~а саме\~невідповідність координат\~до фактичного\~їх розташування\~на місцевості. Згідно з п. 156 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Правовстановлюючі документи, які підтверджують право володіння певним майном по [ADDRESS] в порядку спадкування знаходяться в процесі оформлення, в матеріалах цивільної справи відсутні. В матеріалах цивільної справи дані, що погріб вхідний літ. "Г" рік побудови 1974, по [ADDRESS] , що є об`єктом самочинного будівництва в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, відсутні. В судовому засіданні судовий експерт Авдєєва Н.М. вказала, що вона повністю підтримує наданий нею висновок експертизи. Зазначила, що сараї відповідачки знаходяться на межі. Історично так склалося за законодавством, що має бути один метр для обслуговування побудови, відповідно відповідачка сама обмежила своє право на здійснення поточного ремонту та догляду за ними і не порушив права суміжного землевласника.. Сараї відповідачки є старими забудовами, вони були прийняті в експлуатацію та відповідно законно побудовані на той час коли будувалися. На час, коли будувалися сараї відповідачки, були чинними інші норми ДБН. Відповідно ці сараї були прийняті в експлуатацію та зареєстровані відповідно до чинного на той час законодавства. У письмовому пoясненні щодо виконаного висновку судової кoмплекснoї бyдiвельнo-теxнiчної тa земельно-теxнiчнoї eкспеpтизи /а.с. 210-211/ судовий експерт Авдєєва Н.М. вказала, що п. 6.1.41 ДБН Б.2.2.12:2019 "Плaнyвaння тa зaбyдoвa теpитopiї" визначено, що "При poзмiщeннi бyдинкiв в квapтaлax, зaбyдoвa якиx iстopично склaлacя, для догляду зa будинкaми i здiйснення пoтoчнoгo ремонту вiдстaнь дo межi сyмiжнoї земельнoї дiлянки вiд нaйбiльш виступаючої кoнстpyкцiї стiни бyдинкy слід пpиймaти не менше нiж 1,0 м." Забудова яких істрично склалася згідно СЕ. Згідно п. 6.1.41 ДБН Б.2.2.12:2019 "Плaнyвaння тa зaбyдoвa теpитopiї" при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25. Із сформованою забудовою згідно ДБН 360-92** "Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень". Пyнктoм 3.25* ДБН 360.92** "Мiстобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень" для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від нaйбiльш вистyпаючої кoнстpyкцiї стiни треба пpиймaти не меншe 1,0 м. Пpи цьoмy пoвинно бути зaбeзпечeне влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Згiднo з п. 5.6. PCН 341.86 Pеспyбликaнскиx строительних норм "Плaниpoвкa и зaстpoйкa paйoнoв индивидуального жилищного строительства в населенних пунктах Укpaинскoй CCP'' "... Ha небoльшом yчастке жилoй дом pекомендуется смещать к одной из его бoкoвих сторон с oтстyпoм oт сoседней yсадьби не менее 1,0 м, сoблюдaя пpи этoм нopмaтивние разриви между строениями. П 2.20 ДБН 79-92. Житлoвi бyдинки для iндивiдyальних зaбyдoвникiв Укpaїни "Вiдстань від межі сyмiжнoї ділянки до стін житлового будинку aбo гoспoдapськoї спopyди cлiд пpиймaти нe менше 1 м. Кoнструкції бyдинкiв тa спopyд, щo виступають, не пoвинні перетинати межі сусідніх ділянок. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункту 3.25* Державних будівельних норм України 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1, 0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Згідно з підпунктом 6.1.41 пункту 6.1 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» при розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1, 0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН. 1.1-25. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] наполягав на тому, що здійснене відповідачкою [PERSON] незаконне будівництво сараїв порушує його право власності на земельну ділянку, оскільки частини цих сараїв побудовані без врахування відступу від межі його земельної ділянки на 1 метр, та за відсутністю облаштованих належних інженерно-технічних заходів, атмосферні опади з покрівлі сараїв відповідачки стікають у його погріб, розташований на цій земельній ділянці, що призводить до руйнування погріба. При цьому, з матеріалів справи вбачається та не заперечувалося стороною позивача в судовому засіданні, що земельна ділянка за місцем проживання позивача, на якій розташований погріб, в який, як вказує позивач, стікає вода з покрівлі незаконно збудованих сараїв відповідачки, належить на праві спільної часткової власності позивачу та його сестрам [PERSON] та [PERSON] , які є третіми особами у справі, а саме кожному по 1/3 частини цієї земельної ділянки. В судовому засіданні було встановлено, що кожна із цих 1/3 частини земельної ділянки не виділені в натурі кожному із власників. \~ \~ Тобто, на час розгляду справи по суті неможливо встановити, що було порушено саме права позивача щодо володіння, користування та розпорядження належною йому часткою земельної ділянки, адже відсутні документи, які б підтверджували, що саме прилягаюча до сараїв відповідачки частина земельної ділянки належить на праві власності саме позивачу [PERSON] . Інші співвласники вказаної вище земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] не заявляли позовних вимог до відповідачки. В судовому засіданні також було встановлено та не заперечувалося стороною позивача в судовому засіданні, що на час розгляду справи по суті у позивача відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували, що саме позивач є власником будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] , та зокрема власником погріба, який входить до складу цього будинковолодіння, та до якого, як вказує позивач, стікає вода з покрівлі незаконно збудованих відповідачкою сараїв, внаслідок чого він руйнується. Позивач в судовому засіданні особисто підтвердив, що такі документи відсутні, процес оформлення успадкування цього майна ще триває. Таким чином, за відсутності у позивача документів, які б підтверджували, що саме прилягаюча до сараїв відповідачки частина земельної ділянки належить на праві власності саме йому, та за відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували, що саме позивач є власником погріба, до якого, як вказує позивач, стікає вода з покрівлі незаконно збудованих відповідачкою сараїв, внаслідок чого він руйнується, позивач не має законних підстав на звернення до суду з даним позовом, адже відсутні достатні підстави вважати, що саме його право власності порушене. Крім того, з матеріалів справи і зокрема технічного паспорта на житловий будинок та висновку судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 19.06.2025 № 34 вбачається, що побудовані відповідачкою [PERSON] сарай літ. "Д", рік побудови 1996, та сарай літ. "Д1" , рік побудови 1986, не є об`єктами самочинного будівництва, були введені в експлуатацію та зареєстровані відповідно до чинного на час побудови законодавства. Тобто ці сараї відповідали нормативно-технічним вимогам будинків старої забудови, які приймалися в експлуатацію за діючими на той час будівельними нормами і правилами. У висновку експертизи вказано, що недотримання відповідачкою при побудові сараїв відстані не менше ніж 1,0 м до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни побудови вказує на те, що відповідачка, як власниця цих будівель, сама позбавила себе права на здійснення поточного ремонту та догляду за ними і не порушила права суміжного землевласника. У висновку експертизи також вказано, що явище, як перетин досліджуємих земельних ділянок кадастровий номер 5321080404:04:001:0101 та кадастровий номер 5321080404:04:001:0071 та їх накладання, це помилки допущені при перенесенні інформації про земельні ділянки до Державного земельного кадастру, а саме невідповідність координат до фактичного їх розташування на місцевості. Дослідивши наявні у справі докази, встановивши, що спірні господарчі будівлі не є самочинно збудованими, прийняті в експлуатацію, попередні співвласники визначили порядок користування й розпорядження спільною межою земельних ділянок, враховуючи рік забудов, такий порядок користування діє понад 30 років, суд вважає, що підстав для зміни такого порядку користування немає. Більше того, судом враховано, що позивачем не надано належних доказів, що саме стічна вода з сараїв відповідача є причиною руйнування погребу. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем [PERSON] судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 211,20 грн, витрат за оплату проведеної топографо-геодезичної зйомки земельних ділянок позивача та відповідача у розмірі 3 000,00 грн та витрат на оплату проведеної судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у розмірі 10 000,00 грн не підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] та залишаються на рахунок позивача. Розглянувши вимогу відповідачки [PERSON] про стягнення з позивача [PERSON] на її користь понесених у справі судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесення відповідачкою [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу адвоката Конюшенко М.А. у розмірі 10 000,00 грн представником відповідачки надано суду: договір про надання правничої допомоги № 0168 від 02.04.2024 /а.с. 64-66/, акт виконаних робіт до вказаного договору, в якому між [PERSON] та адвокатом Конюшенко М.А. узгоджено розмір гонорару адвоката у розмірі 10 000,00 грн /а.с. 62/, та копію квитанції від 02.04.2024, яка підтверджує сплату відповідачкою на користь адвоката Конюшенко М.А. коштів за надання правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн /а.с. 63/. У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з\~тим,\~при визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності\~адвокатських витрат\~(встановлення\~їхньої дійсності\~та необхідності),\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи та\~фінансового стану\~обох сторін (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На час розгляду справи в суді чинним законодавством не визначено обмежень чи граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, проте він повинен бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений представником відповідачки розмір витрат відповідачки на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є значно завищеним та неспівмірним із складністю справи, виходячи з такого. З огляду на поширеність вирішення питання в судовому порядку щодо побудови будівель відповідно до вимог законодавства, сталість законодавства, яке підлягає застосуванню при розгляді справ такої категорії, вивчення адвокатом документів позову, судової практики, побудови правової позиції, складання відзиву на позов не вимагає багато знань, сил та часу адвоката. Вказана позовна заява містить лише дві взаємопов`язані позовні вимоги, а саме про визнання незаконними дій відповідачки щодо побудування частини двох її сараїв на належній позивачу та третім особам земельній ділянці та зобов`язання відповідачки за власний рахунок знести незаконно побудовані частини сараїв відповідно до вимог чинного законодавства із проведенням необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію цієї земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідачки - адвокат Конюшенко М.А. брала участь у двох судових засіданнях щодо розгляду справи по суті. Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги всі аспекти та складність справи, яка, на думку суду, не є занадто складною, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачкою розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн є значно завищеним та належним чином не обґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне вимогу відповідачки задовольнити частково та стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial