Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

25 серпня 2025 року позивач, через свого представника адвоката Лугвеневу Л.С., звернувся до суду з позовом, яким просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Ухвалою від 26.08.2025 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4\~ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1\~ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~подала заяву\~про розгляд\~за відсутності,\~ позовні\~вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу №3707 від 27.02.1996 року посвідченого Южною товарною біржою. [INFO] [PERSON] померла. 10.04.2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Банєвої С.Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та прийняв спадщину. 10.04.2024 року отримав Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі номер спадкової справи 31/2025. Позивач є єдиним спадкоємцем. 13.06.2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Банєвої С.Г. за отриманням свідоцтва на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , проте, було повідомлено, що на вказану квартиру Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 14.07.2006 за N 3461155 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є архівною складовою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було внесено запис про його обтяження, а саме арешт. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 13.06.2025, в розділі щодо відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься запис про обтяження, а саме: арешт (архівний запис), реєстраційний номер 3461155, зареєстровано 14.07.2006, 09:15:35 за N 3461155, реєстратором: Третя миколаївська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала б/н, 19.12.2002 Народного суду Заводського району, позивача по справі не вказано. 18.06.2025 року представник адвокат Лугвенева Л.С. звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з заявою про отримання копії Ухвали б/н, 19.12.2002 Народного суду Заводського району. 24.07.2025 року була примана відповідь що за 2002 рік відсутні будь які цивільні справи зі стороною «відповідача» на призвище Мальована. 24.07.2025 року представник адвокат Лугвенева Л.С. звернулася до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з адвокатським запитом про надання документів які стали підставою для накладання арешту. Відповідно до листа від 02.08.2025 за вих. N 720/01-16, всі документи Третьої миколаївської державної нотаріальної контори до 2012 рік включно були передані до Державного нотаріального архіву Миколаївській обсласті. 06.08.2025 року представник звернулася до Державного нотаріального архиву Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з адвокатським запитом про надання документів які стали підставою для накладання арешту. Відповідно до листа від 12.08.2025 за вих. N 885/01-21, всі документи Третьої миколаївської державної нотаріальної контори за 2002 рік строк зберігання становив 3 роки та не передавалися. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників інформація щодо [PERSON] [INFO] , відсутня. Відповідно до ст.\~ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно з п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі N 295/7291/20 (провадження N 61-11106св21) Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в\~ЦК України\~є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем\~ У справі, що розглядається позивач звернувся до суду з позовом про\~зняття\~арешту\~з\~майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на даний час відсутні будь-які документи які стали підтавою для накладання арешту. Водночас запис про реєстрацію обтяження, здійснений на підставі ухвали суду, не скасований. Дані та документи, які давали підставу для внесення обтяження до Реєстру заборон відчуження\~нерухомого\~майна\~у липні 2006 року, нотаріальна контора надати не може, вказуючи про відсутність зазначених документів, в зв`язку з чим з нею наявний спір щодо правомірності вчинення запису про обтяження та через відсутність цих документів неможливості\~зняття\~арешту\~в установленому законом порядку. Наявність такого запису порушує право власника\~нерухомого\~майна. З цих підстав суд приходить до висновку, що коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, позивач не має іншої можливості, ніж як на підставі рішення суду скасувати заборону належного йому на праві власності\~нерухомого\~майна\~(див.постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі N 295/7291/20 (провадження N 61-11106св21). Враховуючи те, що державна нотаріальна контора як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивач позбавлен можливості реалізувати свої спадкові права та отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на нерухоме майно в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з вищевказаних підстав. Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляв, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Outcome: approved