Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі -ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором № 324418616 від 28 серпня 2021 року у розмірі 23 085,66 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 28 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 324418616, який підписано електронним підписом відповідача (позичальника), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» надало останньому кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 6 000 грн на його банківську картку № [NUMBER] строком на 30 (тридцять) днів. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28 листопада 2019 року. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Таліон Плюс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2021 року. Сторони договору факторингу 31 грудня 2021 року уклали додаткову угоду № 27, якою визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2023 року, а в подальшому 31 грудня 2023 року уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2024 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04 серпня 2021 року, термін дії якого в подальшому неодноразово продовжено додатковими угодами № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року з кінцевим терміном до 30 грудня 2024 року. Відповідно до умов вищевказаного договору факторингу та додаткових угод до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 324418616 від 28 серпня 2021 року на загальну суму 23 085,66 грн, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року. У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 324418616 від 28 серпня 2021 року в сумі 23 085,66 грн, з яких 5 383 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 17 702,66 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом. З метою захисту своїх прав ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. У Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи (а.с. 109); ухвалою судді від 10 вересня 2025 року витребувано доказів від АТ КБ «ПриватБанк» докази (а.с. 110-111); 31 жовтня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслано затребувану інформацію до суду (а.с. 127-128). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення відсутній за вказаною адресою, а тому вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час, та місце судового засідання, який заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, тобто про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 28 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 324418616, який підписано електронним підписом відповідача (позичальника), відповідно до умов якого ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» надало останньому кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 6 000 грн на його банківську картку № [NUMBER] строком на 30 (тридцять) днів (а.с. 11, 12, 13-16). Згідно з п. 1.1. цього договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту в сумі 6 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових кредитів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Умовами договору встановлено зокрема: - пункт 1.7. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (Дисконтний період); - за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: - пункт 1.9.1 на період строку визначеного в п. 1.7 Договору строк Дисконтного періоду нарахування процентів здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 % процентів річних, що становить 0,01 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним; - пункт 1.9.2 за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті; Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п.4.4 Договору). Згідно даних довідки щодо дій позичальника убачається, що ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» було проведено перерахування грошових коштів [PERSON] 28 серпня 2021 року о 17:06:31 на суму 6 000 гривень (а.с. 78). Відповідно до платіжного доручення № ee695365-c19f-4360-a6a6-972d021d60f2 вiд 28.08.2021 року ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» на рахунок [NUMBER], отримувач: [PERSON] , перераховано кошти у сумі 6 000 грн (а.с. 10). Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується також довідкою ТОВ «Манівео шидка фінансова допомога» від 28 серпня 2025 року (а.с. 17). Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на запит та виписки про рух коштів видно, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку в період з 28.08.2021 року по 02.09.2021 року були перераховані кошти в розмірі 6 000 грн, яким останній користувався. Фінансовий номер телефону - [NUMBER] . (а.с. 127-128). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28 листопада 2019 року. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Таліон Плюс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с. 22-25, 26, 27). 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року (а.с. 27-на звороті). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26, відповідно до умов якої строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31 грудня 2021 року (а.с. 28-31, 32). Сторони договору факторингу 31 грудня 2021 року уклали додаткову угоду № 27, якою визначено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року (а.с. 33). 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2023 року (а.с. 33-на звороті), а в подальшому 31 грудня 2023 року уклали додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії вищевказаного договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 34, 35-36, 37). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 строком дії до 04 серпня 2021 року, термін дії якого в подальшому неодноразово продовжено додатковими угодами № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року з кінцевим терміном до 30 грудня 2024 року (а.с. 38-40, 41, 42-на звороті, 42, 43, 44). Відповідно до умов вищевказаного договору факторингу та додаткових угод до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 324418616 від 28 серпня 2021 року на загальну суму 23 085,66 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року (а.с. 46-47). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з п.1.1 якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до яких, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 і є невід`ємною частиною Договору (а.с. 48-51). Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 324418616 від 28 серпня 2021 року в сумі 23 085,66 грн, з яких 5 383 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 17 702,66 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 52-53). Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитом та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 324418616 від 28 серпня 2021 року за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 23 085,66 грн, з яких 5 383 грн - сума заборгованості за тілом кредиту та 17 702,66 грн - сума заборгованості по несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 18, 19, 20-21). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що ТОВ «Юніт Капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку,основним видом економічної діяльності якого є - Інші види грошового посередництва. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За викладених вище обставин, суд вважає встановленим факт укладення між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору № 324418616 від 28.08.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Звертаючись з позовом та обґрунтовуючи заявлені вимоги, ТОВ «Юніт Капітал» указувало на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені 28.11.2018, 05.08.2020, 04.06.2025 та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Однак, позивачем не доведено факту набуття останнім права вимоги до відповідача. На час укладення 28.11.2018 року договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» предмет правочину: право майбутньої вимоги мало бути визначене, проте жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно [PERSON] на момент укладення вказаного договору факторингу не існувало та сторони не могли передбачити, що 28.08.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладе договір № 324418616 саме з відповідачем. На час укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» не індивідуалізовано належним чином предмет правочину, а інформація щодо [PERSON] , як боржника, зазначена у реєстрі прав вимоги № 158 від 02.11.2021 року, тобто через 3 роки після укладення договору факторингу. Тобто, на час укладення договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № 324418616 від 28.08.2021 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Крім того, на час укладення такого договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги стосовно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло було передане цим товариством спочатку ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, а згодом 04.06.2025 на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю ТОВ «Юніт Капітал». Разом з тим, підставою зміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17). Чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, однак наведене стосується майбутніх вимог лише за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Крім того, право вимоги до [PERSON] вказано лише у реєстрі прав вимоги і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не існувало, а відповідно до п. 2.1 згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором № 324418616 від 28.08.2021 року на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Юніт Капітал», що є підставою для відмови у позові. У зв`язку з відмовою від позову, підстави для стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу відсутні.

Outcome: dismissed