Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

02.10.2025 засобами поштового зв`язку позивач звернулася до суду із даною позовною заявою та доданими\~до неї\~матеріалами до [PERSON] . Предметом позову\~є розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 20.09.2014\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Гайворонського районного\~управління юстиції\~у Кіровоградській\~області,\~про що\~складено актовий\~запис №\~79\~і видано\~свідоцтво про\~шлюб серії\~ [NUMBER] .\~В шлюбі\~у подружжя\~народилося двоє\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] . Підставою позову є те, що спільне життя в подружжя не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Зазначені обставини призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Сім`я остаточно розпалася та існує лише формально. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Як вбачається з отриманої 06.10.2025 відповіді органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи від 03.10.2025 № 02-13/2702, наданої у порядку ч. 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) на запит суду від 03.10.2025, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 06.10.2025 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 22, 23). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06.10.2025, яка 06.10.2025 надіслана відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, 16.10.2025 повернулась до суду без вручення (а. с. 25, 26). 16.10.2025 судом прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 27). Судове засідання призначено на 05.11.2025 (зворот а. с. 27). Копії ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06.10.2025 і про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 16.10.2025, та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які надіслані відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, 28.10.2025 повернулись до суду без вручення (а. с. 30). 16.10.2025 на офіційному веб-порталі «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 28). Позивач в судове засідання 05.11.2025 не з`явилася. Цього ж дня до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити ( а. с. 33). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позов або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, в силу приписів зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони не з`явилися у судове засідання, в силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами судом не здійснювалося. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з врахуванням наступного. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а. с. 6) підтверджується, що з 20.09.2014 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а свідоцтвами про народження (копії на а. с. 14, 15) - що вони є батьками двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 закріплено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (у тексті - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в п. «с» ч. 1 ст. 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок від 18.12.1979, відповідно до якого держави-сторони вживають усіх відповідних заходів для ліквідації дискримінації щодо жінок в усіх питаннях, що стосуються шлюбу та сімейних стосунків, і, зокрема, забезпечують на основі рівності чоловіків і жінок: однакові права та обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Виходячи з положень ч. 1 ст. 24 СК України, збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам. Нормами ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У позовній заяві позивач зазначила, що спільне життя в подружжя не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Зазначені обставини призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Сім`я остаточно розпалася та існує лише формально. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Беручи до уваги вказані в позовній заяві причини розірвання шлюбу, які відповідачем не спростовані, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітній дітей, що має істотне значення. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.06.2019 у справі № 605/434/18 (провадження № 61-3235 св 19), яка кореспондується з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Враховуючи наведене, суд у даній справі не вживає заходів щодо примирення подружжя, передбаченого ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки жодна із сторін не заперечила проти розірвання шлюбу; під час розгляду справи зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше збереження сім`ї є неможливим, а перебування у шлюбі суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначивши у позовній заяві, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а шлюб збережений; просить не надавати строк на примирення. Відповідач своїх заперечень проти розірвання шлюбу у встановлений судом строк не подав, клопотання про надання строку на примирення не заявив. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд приходить до переконання, що даний шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією (а. с. 5). Враховуючи повне задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved