Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

01.09.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2025 матеріали даної справи передані на розгляд судді Зері Ю.О. В обґрунтування позову представник позивачки зазначає, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2018. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. На даний час позивачка не працевлаштована, у зв`язку з чим не має стабільного доходу для утримання дитини. Відповідач відмовляється у добровільному порядку визначити та розподілити фінансове та матеріальне утримання дитини, є здоровою та працездатною особою, яка може сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), тому у позивачки виникла необхідність стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки на підставі рішення суду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09.09.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено на 13.10.2025, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці розгляд справи перепризначений на 30.10.2025. Позивачка та її представник у судове засідання не прибули, від представника позивачки 30.10.2025 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивачки, позовні вимоги представник позивачки підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, які повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання та за відсутністю адресата. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивачки на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 30.10.2025 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб, укладений між сторонами, розірвано на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2018 року (справа №591/7444/17). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявною у матеріалах справи. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки форми ОК-7 Пенсійного фонду України (реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС індивідуальні відомості про застраховану особу) відповідно звітного періоду 2012 рік [PERSON] за рік отримала 5165, 43 грн; за 2013 рік - 13835,00 грн; за 2014 рік 14616,00 грн та 2015 рік 9980,94 грн. Згідно відповіді № 1952586 від 30.10.2025 з Єдиного державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи щодо доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2024 року по 3 квартал 2025 року відповідач у січні 2024 року, вересні 2025 року отримував дохід у Військовій частині [NUMBER] та у вересні 2025 року у [INFO] . Інших доказів, які мають значення при вирішенні спору матеріали справи не містять. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічні обов`язки батьків закріплені у частині 2 статті 51 Конституції України. Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, майновий стан платника аліментів враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою заявлено до стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі однієї третини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач заперечень вимогам позивачки не надав, правом на участь у судових засіданнях, на подання доказів, не скористався. Згідно з положеннями частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років станом на день звернення позивачки до суду з позовом (01.09.2025) становить 3196\~гривень. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи,\~що одним\~із основних\~прав дитини\~є право\~на утримання,\~яке кореспондується\~з конституційним\~обов`язком\~батьків утримувати\~дітей до\~їх повноліття,\~а стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~є одним\~із способів\~захисту інтересів\~дитини,\~забезпечення одержання\~нею коштів,\~необхідних для\~її життєдіяльності,\~суд,\~оцінивши наявні\~у справі\~докази у\~їх сукупності,\~врахувавши майновий\~стан сторін, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці, такий розмір відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Питання визначення місця проживання малолітньої дитини судом не вирішувалось. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial