Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

ТОВ "ФК "Ейс" через свого представника \~за посадою\~ [PERSON] \~звернулося до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~в сумі\~43\~250,00\~грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 23.03.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 129088359 у формі електронного документа із використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Загальний розмір кредиту становить 10 000,00 грн. Після підписання відповідачем договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] . 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон плюс" (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01. Згідно з реєстром прав вимоги № 283 від 07.05.2024 ТОВ "Таліон плюс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 129088359. 19.12.2024 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 129088359. 08.07.2025 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до якого "ФК "Онлайн фінанс" відступило право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до реєстру боржників б/н від 08.07.2025 за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48 250,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00 грн, заборгованості за відсотками - 33 250,00 грн, заборгованості за штрафними санкціями - 5 000,00 грн. Відповідач не виконував умови договору належним чином у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість, яка не сплачена ні первісному кредитору, ні позивачу. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість\~за кредитним\~договором у\~розмірі 43 250,00грн, куди входить заборгованість за тілом кредиту і заборгованість за відсотками, понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідач [PERSON] правом подання відзиву по позовну заяву не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав, у свою чергу представник позивача з посадою [PERSON] проти ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно да статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Судом установлено, що 23.03.2023 між ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, шляхом заповнення анкети-заяви укладений договір кредитної лінії № 129088359. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора QKAF. Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачеві кредит у національній валюті у розмірі 10 000,00 грн строком на 30 днів з орієнтовною датою повернення протягом 30 календарних днів (п. 2.3., п. 7.2. договору). Згідно з п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом переказу грошових коштів, який завершується зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок, для управління яким випущена платіжна картка № [NUMBER] , що відбувається до трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Як передбачено п. 7.2. договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом тридцяти календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; 7.2.2. дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. 7.3. кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 22.04.2029. Згідно з п. 8.3. договору на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 2,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 912,50% річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором в період з 23.04.2024 до 20.08.2024, базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в абзаці 3 пункту 17 Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, що складає 1,5% за день користування таким траншем. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким траншем. У п. 8.4. договору зазначено, що для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору, за перші 14 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 13500 грн 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 3500 грн 00 коп. та суму кредиту у розмірі 10000 грн 00 коп. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, з припущення користування кредитом протягом дисконтного періоду зі сплатою процентів за базовою ставкою, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 249927,36 відсотків річних. Денна процентна ставка, за методикою розрахунку передбаченою частиною 4 статті 8 Закону становить 2,50% в день. Відповідно до п. 11.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом п`яти років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання. У п. 12.4. сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 912,50 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Після укладення договору 17.08.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило грошовий переказ грошових коштів у сумі 10 000,00 грн на платіжну карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується наданою АТ "Райффайзен Банк" на виконання ухвали суду випискою за період з 23.03.2024 по 28.03.2024, отже первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти у визначеному договором порядку виконав у повному обсязі. Усупереч умов договору № 129088359 від 23.03.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка складається із заборгованості зі сплати кредиту та з несплачених відсотків за користування кредитом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон плюс" (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01. Згідно з реєстром прав вимоги № 283 від 07.05.2024 ТОВ "Таліон плюс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 129088359. 19.12.2024 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу № 19/1224-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 129088359. 08.07.2025 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до якого "ФК "Онлайн фінанс" відступило право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 08.07.2025 та реєстру боржників від 08.07.2025 за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 129088359 на загальну суму 48 250,00 грн, куди входить заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10\~000,00 грн та заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 33 250,00 грн та заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 5\~000,00 грн, яку відповідач новому кредитору теж не сплатив, і яку позивач просить стягнути в судовому порядку в розмірі 43 250,00 грн, за виключенням штрафних санкцій. Платіжні інструкції № 297 від 17.07.2025, № 316 від 12.08.2025, № 319 від 13.08.2025 надані позивачем на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 08/07/25-Е. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 129088359 від 23.03.2024, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем,\~суд не\~може погодитися\~з розміром\~нарахованих відсотків\~за користування\~кредитними коштами\~в сумі\~33 250,00 грн, що обґрунтовується таким. При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Судом установлено, що відповідачеві за період з 23.03.2024 (дата укладення договору) до 03.08.2024 нараховані відсотки за процентною ставкою у розмірі 2,50% за кожен день користування. Однак, ураховуючи положення п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Натомість у спірних правовідносинах нарахування за користування кредитними коштами позивачем проведено із порушенням наведених вимог закону, що є підставою проведення судом власних розрахунків заборгованості зі сплати процентів за період з 23.03.2024 до 03.08.2024. Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: -з 23.03.2024 до 21.04.2024 за ставкою 2,50 %/день, що становить 7\~500,00 грн (10\~000,00 грн х 2,50 %/дн х 30 дн); -з 22.04.2024 до 03.08.2024 за ставкою 1,50 %/день, що становить 15 600,00 грн (10\~000,00 грн х 1,50 %/дн х 104 дн). Отже, під час розгляду справи судом установлено, що розмір простроченої заборгованості [PERSON] зі сплати процентів становить 23\~100,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача (7\~500,00 грн + 15\~600,00 грн). Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників від 29.05.2025 до договору факторингу № 08/07/25-Евід 08.07.2025 не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Ураховуючи, що відповідачем не надано доказів повернення кредитних коштів, отриманих ним на підставі вказаного договору кредитної лінії № 129088359 від 23.03.2024, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 10\~000,00 грн та заборгованість зі сплати процентів у визначеному судом розмірі в сумі 23\~100,00грн, а всього 33\~100,00грн. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, наявні підстави для розподілу судових витрат сторін зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України шляхом їх покладення на відповідача пропорційно задоволеним вимогам (76,53%). За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплаті судового збору в сумі 1\~853,86 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~357,10 грн, а всього 7\~210,96 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial