Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Бізнес Позика»\~(далі\~також \~ТОВ «Бізнес\~Позика»,\~позивач)\~звернулося до\~суду із\~позовом до\~ [PERSON] (далі\~також \~відповідач),\~в якому\~просить стягнути\~із відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за Договором\~№ 514685-КС-001\~про надання\~кредиту від\~01.11.2024,\~що становить\~65\~364\~гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 24 700 грн.; суми прострочених платежів по процентах 27 664 грн.; суми заборгованості по штрафам 13 000 грн.; а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.11.2024 між «Бізнес Позика» та [PERSON] був укладений договір № 514685-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов договору, товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 26 000 грн. на засадах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 65\~364 гривень. Зазначає, що відповідач не вживає жодних заходів, які свідчать про наміри виконувати зобов`язання, передбачені Договором, ухилився від виконання зобов`язань перед ТОВ «Бізнес Позика». У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позивача вимушений звернутись до суду із даним позовом. Просить позов задоволити Ухвалою суду від 16.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 06.08.2025 на виконання ухвали суду від 16.07.2025 надійшли витребувані докази від АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою суду від 18.08.2025 розгляд даної цивільної справи відкладено та про дату, час та місце проведення наступного засідання повідомлено сторін. 09.09.2025 представник позивача подав через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, згідно якого сторона позивача підтримує позові вимоги, просила враховувати викладену у цій відповіді на відзив та додатках до неї інформацію при вирішенні судової справи, проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 11.09.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача заперечила позовні вимоги та просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, провадження в справі закрити. 19.09.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якого сторона відповідача зазначає, що розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а сама заборгованості по штрафам є незаконною, та підлягає обов`язковому скасуванню. У зв`язку з чим, просила у задоволені позовних вимог задовольнити частково, ухвалити стягнути з відповідача заборгованість за тілом за кредитним договором у розмірі 24\~700 гривень. 01.10.2025 представник позивача подав через систему «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, згідно якого сторона позивача просила враховувати під час розгляду та вирішення справи ці додаткові пояснення разом з усіма додатками, проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Ухвалою суду від 02.10.2024, відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України, позовну заяву залишено без руху, та надано представнику позивача термін на усунення недоліків. Ухвалою суду від 08.10.2024 призначено розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін. Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, натомість позивач у прохальній частині позову, а також подав по справі відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі, згідно яких просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи, втім представник відповідача направив на адрес суду заяви, згідно яких просив розглянути справу без участі сторони відповідача, вимоги відповідача заявлені у відзиві задовольнити, у позовних вимог позивача відмовити. За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 01.11.2024 ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 514685-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). [PERSON] 01.11.2024 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 514685-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), на умовах визначених офертою. Таким чином, 01.11.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 514685-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до вказаного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу кредит у розмірі 26000,00 грн., строком на 24 тижні - до 18.04.2025, зі сплатою стандартної процентної ставки за кредитом у розмірі 1 % в день (фіксована), а також комісії за надання кредиту в розмірі 5\~220 гривень. Згідно положень пункту 2.1 Договору, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцеві кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора UA-2742. Зокрема, 01.11.2024 о 11:26:36 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору згідно візуальну формт\~послідовності дій\~клієнта в Інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Отже, даний договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». До даного Договору, додано паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. У анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com) відповідач зазначив номер карти на перерахування кредиту № 4149-4990-8123-8105. Договір також містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника [PERSON] , її місце проживання, податковий номер, дані паспорта гр. України, номер електронного платіжного засобу, електронна адреса, номер телефону, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором UA-2742. Письмовим підтвердженням директора ТОВ «ПрофітГід» підтверджено, що на підставі договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено в інтересах позивача платіж, який проведений в системі успішно, зокрема 01.11.2024 11:27:36 перерахування коштів за договором № 514685-КС-001 від 01.11.2024 у сумі 26 000,00 грн. на картку банку № [NUMBER] . Також виконання належних зобов`язань позивачем за договором № 514685-КС-001 від 01.11.2024 підтверджується витребуваною інформацією на виконання ухвали суду від 16.07.2025, оформленим АТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2025 №20.1.0.0/7-250718/26764-БТ разом з випискою за договором б/н за період з 01.11.2024 по18.04.2025. З наведеного вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами вищевказаного договору. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627\~ЦК\~України та ст.6\~цього\~Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила\~щодо форми\~договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. У\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до\~частини першої\~статті 1054\~ЦК\~України\~за кредитним\~договором\~банк\~або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить Кредитний договір, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до умов Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Договором визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Бізнес позика» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Розміщений в\~особистому кабінеті\~позичальника проект\~кредитного договору\~або інформація\~з посиланням\~на нього\~є пропозицією\~ТОВ «Бізнес\~позика» про\~укладення кредитного\~договору (офертою).\~Відповідь про\~прийняття пропозиції\~про укладення\~кредитного договору\~(акцепт)\~надається позичальником\~шляхом відправлення\~ТОВ «Бізнес\~позика» електронного\~повідомлення та\~відбувається із\~застосуванням електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~який надсилається\~ТОВ «Бізнес позика» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Бізнес позика» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер позикодавця. Після укладення кредитний договір розміщуються в особистому кабінеті позичальника. За змістом кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Бізнес позика» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договорів в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Бізнес позика», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Бізнес позика», та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Бізнес позика» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Бізнес позика», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Бізнес позика»,\~\~що розміщені на веб-сайті ТОВ «Бізнес позика», є невід`ємною частиною цього договору. Укладення ТОВ «Бізнес позика» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Бізнес позика» ідентичного за змістом кредитного договору, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюються до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно до вимог договору він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Також, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був б укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, відсотків, комісії, строк та умови їх надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, зі змісту кредитного договору № 514685-КС-001 від 01.11.2021 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а відтак є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2\~статті 1050\~ЦК\~України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України,\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або змінюваною. Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором.\~Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Як вбачається з розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 514685-КС-001 від\~01.11.2024, станом на 31.07.2025 заборгованість відповідача за даним\~договором\~становить 65\~364\~гривень, з яких: 24\~700 грн. - заборгованість за кредитом; 27\~664 грн. - заборгованість по відсотках; 0 грн. - заборгованість по комісії та 13\~000 грн. заборгованість по штрафам. У відзиві на позовну заяву факт отримання кредитних коштів сторона відповідача фактично не заперечувала, не погоджувалась із сумою нарахованих відсотків та штрафом. Також з долученого позивачем розрахунку підтверджується факт часткової оплати відповідачем кредитного договору в розмірі 21 320гривень, які позивачем зараховано як погашення 5200грн. комісії, 14820грн. відсотків та 1300грн. тіла кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно постанови Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача, а не суду. Відповідно до частини 1\~статті 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи,\~обґрунтованих заперечень\~проти позову\~відповідач не надав, наданий позивачем\~розрахунок заборгованості за договором, відповідачем жодним чином спростовано не було, власного розрахунку не подав. Також у даному випадку, предметом спору є стягнення заборгованості, а не визнання кредитного договору чи окремих його умов недійсними, а тому відсутні підстави для надання оцінки умовам договору. Укладений сторонами кредитний договір є чинним, його умови позичальником в судовому порядку не оскаржувалися, а відтак він підлягає виконанню в обсягах відповідності як кредитодавцем так і позичальником. Підписуючи кредитний договір, предметом чого отримання коштів для погашення поточної заборгованості за іншим діючим кредитним договором, позичальник був ознайомлений з ключовими умовами договору, щодо відсоткової ставки, строку дії договору, сплати щомісячних платежів, суми відсотків, що викладені в самому договорі та інше. Також суд вважає, що в разі незгоди з укладеним договором, відповідач мав можливість протягом 14 днів з моменту його укладання відмовитися від нього, у відповідності до\~ст. 15 Закон України «Про споживче кредитування», проте цим правом не скористався, що в свою чергу свідчить про згоду з укладеним кредитним договором, за рахунок коштів якого відбулось погашення кредитної заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності укладення зазначених договорів, останні у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належними підставами для виникнення та існування обумовлених такими договорами прав і обов`язків сторін. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що «Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.» Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17 грудня 2021 року по справі № 278/2177/15-ц (отже, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором». Натомість позивач надав належні та допустимі докази, а також за клопотанням позивача витребувано судом належні докази, які підтверджують факт отримання відповідачем коштів за кредитним договором № 514685-КС-001 від\~01.11.2024, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості за вказаним договором. Загальна сума\~заборгованості відповідача\~на момент\~подання позовної\~заяви за\~кредитним договором\~№ 514685-КС-001 від\~01.11.2024 становить у розмірі 65\~364,85 гривень. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Належних доказів того, що відповідач здійснив повністю погашення тіла кредиту та процентів за вищевказаним кредитним договором, матеріали справи не містять. Надаючи оцінку сумі заборгованості по тілу кредиту та відсотках, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Оскільки матеріали\~справи не\~міститься доказів\~повернення відповідачем\~позивачу отриманих\~коштів за\~тілом кредиту\~за вказаним\~договором у\~розмірі 24\~700\~грн.\~та\~нарахованих\~процентів в розмірі 27 664 грн., а відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24\~700 грн. та по відсотках в розмірі 27\~664 грн. є обґрунтованими. Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 514685-КС-001 від\~01.11.2024, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 24 700 грн. та заборгованості по процентам в розмірі 27 664 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 13 000 грн., суд зазначає наступне. Указом Президента\~України №64/2022\~від\~24.02.2022\~«Про\~введення\~воєнного\~стану\~в\~Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення кредитного договору, так і на час розгляду цієї справи. Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене та те, що неустойка за договором позики нарахована під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічний правовий висновок, щодо викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Отже, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок штрафу розмірі 13 000 гривень (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК\~України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні\~до суду\~позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, як передбачено статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Ціна позову визначена позивачем сумою стягнення 65\~364 гривень. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1\~940,62 гривень (52\~364*2422,40/65 364).

Outcome: partial