Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

07.01.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», від імені та в інтересах якого діє представник Ушакевич М.П., звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 79315731 шляхом обміну електронними повідомленнями та прийманням (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору, позичальник отримав кредит в сумі 9500,00 грн. на строк 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 2,70% в день та проценти на прострочену позику (користування коштами понад строк Договору) в розмірі 2,70%. Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти в сумі 9500,00 грн. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме: № [NUMBER] . Всупереч вимогам Кредитного Договору Відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 15827,00 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 9500,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 1710,00 грн.. заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 4617,00 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді від 18.06.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 07.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що відповідач заперечує факт укладання кредитного договору. Вказує, що сам лише факт зазначення персональних даних відповідача (ПІБ, РНОКПП, адреса проживання, електронна адреса, номер мобільного телефону)не може слугувати повністю достовірним підтвердженням факту укладення договору конкретним боржником, адже, по-перше, не слугує достатнім способом електронної дистанційної ідентифікації позичальника при укладенні кредитного договору(кредитного договору),оскільки доступ до такої інформації можуть мати й інші особи, сама особа могла відмовитися від укладення договору вже після заповнення положень договору, однак до остаточного підписання договору одноразовим ідентифікатором. З іншого боку, оскільки при укладенні кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи боржник самостійно заповнює дані про себе,він може вказати неповністю достовірну інформацію, або скористатися номером телефону іншої особи для укладення договору. У зв`язку з цим вказані в електронному договорі персональні дані лише непрямо свідчать про факт укладення договору конкретним позичальником, а тому можуть розглядатися судом лише у сукупності з іншими доказами. У першу чергу з доказами перерахування грошових коштів за договором на рахунок конкретної особи. Кредитний договір є консенсуальним договором. Тобто, кредитний договір є укладеним не з моменту отримання позичальником кредиту, а з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди за всіма істотними умовами договору. А відповідно до ЗУ «Про електрону комерцію» моментом підписання правочину є: саме момент використання одноразового ідентифікатора (абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону). Відповідач факт використання одноразового ідентифікатору заперечує. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт надсилання одноразового ідентифікатору Позивачем, факт надсилання одноразового ідентифікатора саме Відповідачу та факт використання Відповідачем ідентифікатору. Тобто, з матеріалів справи вбачається усне запевнення Позивача, що ним було надіслано ідентифікатор Відповідачу, та який було використано. Також вказує, що факт здійснення банківської/небанківської операції щодо транзакції грошових коштів не підтверджує факт здійснення робіт або послуг. Оскільки кредит є предметом договору на який посилається Позивач, то реальність факту здійснення господарської операції (надання фінансової послуги Відповідачу) є первинна бухгалтерська документація (в розумінні ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»). Така документація повинна бути виготовлена на спеціальному бланку, якщо такий бланк передбачено законом або у вільній формі із збереженням обов`язкових реквізитів (Постанова № 75 НБУ від 04.07.2018 року). Це може бути, наприклад: акт про надання-приймання фінансової послуги, акт про отримання грошових коштів відповідно до Договору тощо. Згідно із правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі № 752/6743/16-ц: Верховний Суд відхиляє доводи, що виписки за рахунком є первинними бухгалтерськими документами, з яких можна встановити усі здійснені операції за кредитом, в тому числі й факти надання позичальнику кредитних коштів, оскільки ці виписки, складені позивачем без участі відповідача, не доводять існування відповідного його волевиявлення, а отже й укладення сторонами певного правочину із дотриманням правил статті 1055 ЦК України. А тому відповідно до вищевикладеного, вбачається, що позивачем не доведено укладення договору позики між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] та відсутні докази отримання останнім грошових коштів від позивача , просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 07.07.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до позовної заяви подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подала заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволені позову просить відмовити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що 06.07.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 79315731.\~Згідно умов\~укладеного між\~сторонами договору,\~ [PERSON] було надано кредит в розмірі 9500,00 грн. (п. 2.2.1.), строком на 30 днів (п. 2.2.2), з фіксованою процентною ставкою 0,60% в день (п. 2.2.3.). Дата повернення кредиту (останній день) 04.08.2024. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (пеня) за день становить 2,7%. Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 45127. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. У випадку укладення додаткової угоди про зміну строку (визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору) або суми кредиту (визнач п.п. 2.2.1. п. 2.2. Договору), розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких з до Договору. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку кредиту та можуть бути змінені виключно підставі укладеної між кредитодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору. Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього Договору. Інформація про умови, що дозволяють зміну процентної ставки або розміру комісії за надання кредиту. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Зазначена у Договорі процентна ставка може бути змінена виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000001799/ТНПП від 05.11.2024, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» , та завершення наступної платіжної операції: дата 06.07.2024, сума 9500,00 грн., отримувач Гладілін Олег-ЕПЗ номер [NUMBER] . Відповідно до розрахунку, загальна заборгованість за договором №79315731 від 06.07.2024, становить 15827,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9500,00грн., заборгованості за процентами в сумі 1710,00 грн., відсотків за понадстрокове користування в сумі 4617,00грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст.\~526,\~530,\~610 ЦК України\~та ч.1\~ст.612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2\~ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до ч.1ст.1048\~ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем. При цьому, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. Таким чином судом встановлено, що відповідач належним чином свої обов`язки за кредитним договором не виконував, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості, яка станом на дату звернення з позовом до суду складає 11 210,00грн., яка складається з : 9500,00 грн. - суми основного боргу, 1710,00 грн.\~процентів. Щодо вимоги про стягнення процентів за прострочену позику в сумі 4617,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст.\~549,\~551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Відповідно до п. 18\~прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~за\~№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, з нього не може бути стягнуто нараховану пеню за укладеним договором, тобто у період воєнного стану. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за прострочену позику (пеню) - не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення процентів за прострочену позику (пеню) в сумі 4617,00 грн. слід відмовити. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами та враховуючи, що відповідачем у відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 79315731 від 06.07.2024 в розмірі 11210,00 грн., яка складається з: 9500, 00 грн. - суми основного боргу, 1710,00 грн.\~процентів. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано Договір №03-08/2023 про надання правничої допомоги від 03.08.2023 укладеного між ТОВ «1 БАНК» та Адвокатське об`єднання «Правовий діалог»; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 12.12.2023, яким передбачено складання позовної заяви та представництво в суді 7100,00 грн.; платіжна інструкція від 26.12.2023 про переказ ТОВ «1 БАНК» на користь Адвокатського об`єднання «Правовий діалог» - 7100 грн. за Договором №03-08/2023. Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial