Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що між позивачем та [PERSON] 19.07.2023 укладено кредитний договір (оферти) № 19.07.2023-100002122, шляхом підписання цифровим підписом (електронний підпис одноразовим ідентифікатором) пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, які є невід`ємною частиною договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. [PERSON] пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 11\~000,00 грн, строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту - 05.12.2023. Період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1\~650,00 грн. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно умов договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-3891. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 05.12.2023, утворилась заборгованість у розмірі 26 049,87 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11\~000,00 грн, по процентам в розмірі 13\~859,87 грн, комісія 1 190,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 000,00 грн - 07.08.2023. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернетеквайрингу. Враховуючи вищезазначене, просить суд стягнути з [PERSON] вищезазначену заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 23.10.2025 представник відповідача [PERSON] , який діє в інтересах та від імені [PERSON] , надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що [PERSON] позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» він визнає частково, а саме у розмірі 9\~000,00 грн, який розраховується як різниця між тілом кредиту та добровільно сплаченими відповідачем коштами 07.08.2023 (11 000 грн 2 000 грн). Позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» за відсотками у розмірі 13 859,87 грн та комісією у розмірі 1\~190,00 грн відповідач не визнає виходячи з наступного. З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] нараховано відсотки за договором у розмірі 13 859,87 грн за період з 19.07.2023 по 05.12.2023. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості по процентах, необхідно враховувати те, що [PERSON] 25.02.2022 був призваний на військову службу по мобілізації та звільнений з військової служби 10.06.2024. Вказані обставини підтверджуються військовим квитком серії [NUMBER] , довідкою № 271 від 25.03.2022, довідкою № 5/171 від 04.08.2023, витягом з наказу № 147 від 10.06.2024. Відтак, оскільки відповідач в період нарахування відсотків за відповідним кредитним договором проходив військову службу за призовом під час мобілізації, наявні підстави для застосування у спірних правовідносинах п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, вважає, що позивачем безпідставно заявлено вимогу про стягнення комісії. Так як у кредитному договорі не зазначено конкретний перелік послуг, за який передбачено нарахування відповідної в комісії, умова кредитного договору про сплату на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута з відповідача. Розгляд справи просив здійснювати без його участі та участі відповідача (а.с.41-43). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена належним чином, в самому позові просила справу розглядати без участі представника позивача (а.с.6). Відповідач та його представник, в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином, у відзиві просили розгляд справи здійснювати без їх участі (а.с.43 зворот). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, в судом встановлено, що 19.07.2023 відповідач [PERSON] шляхом підписання\~одноразовим ідентифікатором\~заявки,\~пропозиції про\~укладення кредитного\~договору (оферта),\~відповіді позичальника\~про прийняття\~пропозиції (акцепт)\~уклав з\~ТОВ «Споживчий\~центр» електронний\~кредитний договір\~№19.07.2023-100002122,\~відповідно до\~умов якого,\~кредитодавець зобов`язується\~надати кредит\~позичальникові у\~розмірі 11\~000,00\~грн,\~строк кредиту\~140\~дні з\~дати його\~надання,\~процентна ставка\~-\~фіксована незмінна\~у розмірі\~1%\~за 1\~день користування\~кредитом,\~яка застосовується\~протягом всього\~строку на\~який надається\~кредит.\~Розмір процентної\~ставки не\~може бути\~збільшено в\~односторонньому порядку.\~Комісія,\~пов`язана з\~наданням кредиту\~ 15\~%\~від суми\~кредиту та\~дорівнює 1\~650,00\~грн.\~Комісія нараховується\~кредитором та\~обліковується в\~день видачі\~кредиту (а.с.8-11, 11 зворот-12,13,14-15). Також\~\~відповідач електронним\~підписом одноразовим ідентифікатором\~підписав Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентною ставки за договором та\~паспорт споживчого кредиту\~(а.с.15 зворот) та графік платежів (а.с.16-17). Факт перерахування коштів за договором кредиту № 19.07.2023-100002122, 19.07.2023 в розмірі 11\~000,00 грн на карту [NUMBER] , підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.18). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 19.07.2023-100002122 від 19.07.2023, заборгованість [PERSON] становить 26 049,87 грн, з яких: 11\~000, 00 грн - основний борг, 13\~859,00 грн - проценти, 1 190,00 грн - комісія, Проценти по кредиту нараховані за період з 19.07.2023 по 05.12.2023 (а.с.7). Згідно копії платіжної інструкції № СЦ00031221 від 07.08.2025, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с.1). Відповідно до\~ст.526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;\~ 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання\~ не звільняє винну сторону від відповідальності\~ за порушення зобов`язання. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. З ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд\~України у\~справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Згідно ч.1\~ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги\~Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5,7 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6\~ст.81 ЦПК України,\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином,\~судом\~ встановлено,\~що\~відповідач [PERSON] ,\~відповідно до укладеного в електронній формі між\~ним та\~ТОВ «Споживчий центр» кредитного договору 19.07.2023-100002122 від 19.07.2023, отримав кредит\~у\~розмірі\~11\~000,00\~грн\~строком\~на 140 днів. В порушення вимог кредитного договору відповідач належним чином, не виконує взяті зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у строки передбачені кредитним договором, розмір заборгованості згідно розрахунку становить 26 049,87 грн, з яких: 11\~000, 00 грн - основний борг, 13\~859,00 грн - проценти, 1 190,00 грн комісія. Проценти по кредиту нараховані за період з 19.07.2023 по 05.12.2023 Закон України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У ст.ст.\~1,\~2\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В ч.15 ст.14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. Таким чином, на відповідача [PERSON] поширюються пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом, а ТОВ «Споживий центр» під час дії особливого періоду не мав права нараховувати відсотки за зазначений в розрахунку період з 19.07.2023 по 05.12.2023, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі № 502/1438/18. Сталою практикою Верховного Суду підтверджено, що пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою, дія якої поширюється на всіх військовослужбовців в розумінні п.1 ч.1\~ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~без виключення (Постанова Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15-ц; Постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №175/377/16-ц; Постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №521/9626/15- ц; ), у тому числі на військовослужбовців за контрактом (Постанова Верховного Суду від 14.05.2021 у справі №502/1438/18), офіцерів запасу (Постанова Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №642/548/21), тощо. Згідно копії довідки військової частини [NUMBER] від 25.03.2022 № 24, копії довідки від 04.08.2023 № 5/171 та наказу [INFO] відповідач до 10.06.2024 перебував на військовій службі (а.с.46, 47, 48). Враховуючи, що відповідач в період нарахування кредитною установою процентів за користування кредитом був військовослужбовцем, не виконує зобов`язань за договором кредиту, заборгованість за тілом кредиту не погашено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 11 000,00 грн, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували на погашення яких складових кредитного договору були зараховані 2 000 грн, які сплатив [PERSON] 07.08.2023 на виконання його умов та відмовити у стягненні відсотків на підставі ч.15 ст.14\~Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей». Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії суд зазначає наступне. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2\~ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~ЗУ «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2023 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] укладено кредитний договір № 19.07.2023-100002122. Пункт 9 Договору передбачає комісію за надання кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1 650,00 грн, яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1\~та ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит). Згідно ч.1\~ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2\~ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч. 5 ст.\~12 ЗУ «Про споживче кредитування». В свою чергу, з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги позивача, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, позивачем в кредитному договорі, не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] та за які позивачем встановлена комісія за надання кредиту. Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за надавання кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування», а в задоволенні позову в частині стягнення комісії слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 11 000,00 грн, що буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~ст.ст.\~207,\~526,\~626,\~628,\~633, 638,\~639,\~1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial