Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача ТОВ «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 17.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №4224814 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 21000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «Універсал Банк». За Договором №4224814 від 17.12.2023 року у період з 17.12.2023 року по 26.07.2024 року включно ТОВ «Лінеура Україна» було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 115500 грн. У зазначений період [PERSON] здійснено оплати на рахунок ТОВ «Лінеура Україна», спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 21000 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 94500 грн. Станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором №4224814 від 17.12.2023 року склала: тіло кредиту 21000 грн, заборгованість за процентами 94500 грн, загальною сумою 115500 грн. 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . У межах строку дії Договору, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 року по 01.12.2024 року (128 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 67200,00 грн. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки ТОВ «Лінеура Україна». [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором №4224814 від 17.12.2023 року загальною сумою 182700,00 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 21000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 94500 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 19 календарних днів 67200 грн. Представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. 06.06.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Шимчишин І.С. на позовну заяву, у якому він зазначив, що відповідач [PERSON] заперечує позовні вимоги, оскільки ним погашено заборгованість у розмірі 21000,00 грн. Відповідь на відзив позивачем не подано. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 13.05.2025 року цивільну справу передано за підсудністю. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова повернулося адресоване відповідачу поштове відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: 17.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №4224814 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 26.07.2024 року року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до копії розрахунку заборгованості за Договором №4224814 від 17.12.2023 року про надання коштів на умовах споживочго кредиту директора ТОВ «Лінеура Україна» Пшеничного А.І., станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 115500 грн. 13.02.2024 року сплачено проценти за користування у розмірі 21000 грн. Згідно з копією розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором №4224814 про надання споживчого кредиту від 17.12.2023 року, за 128 календарних днів (27.07.2024 01.12.2024), сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами: 67200,00 грн. Згідно з копією листа ТОВ «Пейтек Україна» Вих. №20240726-5000 від 26.07.2024 року, успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 17.12.2023 22:52:08 на суму 21000,00 грн, банк-еквайр АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Відповідно до листа АТ «Універсал банк» від 28.10.2025 року №БТ/8992, банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 17.12.2023 року по 26.12.2023 року зазначено [NUMBER] . Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Відповідно до ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 17.12.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір №4224814 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 13.02.2024 року відповідачем [PERSON] здійснено платіж у розмірі 21000,00 грн, який відповідно до копії розрахунку заборгованості за Договором №4224814 від 17.12.2023 року про надання коштів на умовах споживочго кредиту директора ТОВ «Лінеура Україна» [PERSON] , зараховано у сплату процентів за користування. 26.07.2024 року року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Загальна сума заборгованості [PERSON] становить 182700,00 грн, а саме: - заборгованість за основним боргом 21000,00 грн; - заборгованість за процентами, нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» 94500,00 грн; - заборгованість за процентами, нарахованими позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» 67200,00 грн. Згідно з положенням ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривні 40 /сорок/ копійок судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачем при поданні позову до суду понесено 10000 /десять тисяч/ гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved