Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за первісною позовною заявою Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсними, застосування наслідків недійсності правочину. 21 січня 2025 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] (укладено кредитні договори: 1. 31.01.2018 кредитний договір №200971611302, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 55000 грн.; 2. 05.08.2021 кредитний договір №1001940489401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 15000 грн.; 3. 18.10.2021 кредитний договір №1001997385201, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 10000 грн. Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зокрема, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200971611302 від 31.01.2018, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: 1) По кредитному договору від 31.01.2018 № 200971611302 - 86610.12 (вісімдесят шість тисяч шістсот десять гривень 12 копійок) грн., з яких: 54946.01 грн. заборгованість за кредитом; 31664.11 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 05.08.2021 № 1001940489401- 18444.6 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок чотири гривні 60 копійок) грн., з яких: 11206.99 грн. заборгованість за кредитом; 2.73 грн. заборгованість процентами; 7234.88 грн. заборгованість за комісією; 3) По кредитному договору від 18.10.2021 № 1001997385201- 14862.07 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 07 копійок) грн., з яких: 8329.73 грн. заборгованість за кредитом; 2.04 грн. заборгованість процентами; 6530.3 грн. заборгованість за комісією; Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 119916,79 грн. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Зважаючи на вищевикладене, представник позивача просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у розмірі 119916,79 грн., сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 03.03.2025 року, провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подання відзиву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України та право пред`явлення зустрічного позову. 31 березня 2025 року, [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсними, застосування наслідків недійсності правочину. Зустрічна позовна заява була обґрунтована тим, що [PERSON] не погоджується з заявленим позивачем розміром заборгованості, у зв`язку з незаконним нарахуванням комісії в розмірі 7234,88 грн. за договором №1001940489401 від 05.08.2021 року та договором №1001997385201 від 18.10.2021 року в розмірі 6530, 30 грн. Комісія за обслуговування кредиту є незаконною відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 5 Договору «Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості» Розділу «Споживчий кредит» Заяви №1001940489401 до приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Розділу 4 «Щомісячна комісія за обслуговування кредиту» Паспорту споживчого кредиту, встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2,99%. База нарахування щомісячної комісії - нараховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі. Розділом 5 «Порядок повернення кредиту» Паспорту споживчого кредиту визначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 448,50 гри. до сплати щомісяця, а сума, яка має бути сплачена за весь період кредитування - 10 764,00 грн. При цьому жодної додаткової інформації, про те, іцо розуміється (які саме послуги) під обслуговуванням кредитної заборгованості вищезазначені пункти не містять. Таким чином, Договір містить умови, щодо сплати позичальником комісії щомісячно в розмірі 2,99% за додаткові послуги, перелік яких не визначено, від суми кредиту в розмірі 10 764,00 грн., тобто 448,50 грн. (щомісячно), на весь строк кредитування (24 місяці). За час з 05.08.2021 р. позивач не отримував від Банку жодних послуг щодо обслуговування кредитної заборгованості, крім повідомлення раз на місяць про поточний розмір заборгованості за кредитом. Фактично, це є дією, яка вчиняється на користь кредитора, оскільки кредитор зацікавлений першочергово в поверненні боргу. Ані в заяві №1001940489401, ані в паспорті споживчого кредиту, не визначено які саме дії на користь позивача здійснює банк на суму 448,50 грн. щомісячно, відсутній перелік або відомості про будь-які послуги. Умова щодо нарахування комісії є несправедливою, порушує вимоги статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим, відповідач за первісним позовом звертається до суду з метою визнання недійсним п. 5 заяви №1001940489401 на приєднання до ДКБОФО від 05.08.2021 р. Відповідно до п. 5 «Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості» Розділу «Споживчий кредит» Заяви №1001997385201 до приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Розділу 4 «Щомісячна комісія за обслуговування кредиту» Паспорту споживчого кредиту, встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 3,99%. База нарахування щомісячної комісії - нараховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі. Розділом 5 «Порядок повернення кредиту» Паспорту споживчого кредиту визначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 399,00 грн. до сплати щомісяця, а сума, яка має бути сплачена за весь період кредитування - 9 576,00 грн. При цьому жодної додаткової інформації, про те що розуміється (які саме послуги) під обслуговуванням кредитної заборгованості вищезазначені пункти не містять. Таким чином, Договір містить умови, щодо сплати позичальником комісії щомісячно в розмірі 3,99% за додаткові послуги, перелік яких не визначено, від суми кредиту7 в розмірі 9 576,00 грн., тобто 399,00 грн. (щомісячно), па весь строк кредитування (24 місяці). За час з 18.10.2021 р. позивач не отримував від Банку жодних послуг щодо обслуговування кредитної заборгованості, крім повідомлення раз на місяць про поточний розмір заборгованості за кредитом. Фактично, це є дією, яка вчиняється на користь кредитора, оскільки кредитор зацікавлений першочергово в поверненні боргу.Ані в заяві №1001997385201, ані в паспорті споживчого кредиту, не визначено які саме дії на користь позивача здійснює банк на суму 399,00 грн. щомісячно, відсутній перелік або відомості про будь-які послуги. Умова щодо нарахування комісії є несправедливою, порушує вимоги статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим, відповідач за первісним позовом звертається до суду з метою визнання недійсним п. 5 заяви №1001997385201 на приєднання до ДКБОФО від 18.10.2021 р. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд при розгляді справи застосувати правові висновки щодо нікчемності умов комісії за обслуговування кредиту, що викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 № 4-44цс21, 496/3134/19. Визнати недійсним пункт 5 Розділу «Споживчий кредит» Заяви №1001940489401 від 05.08.2021 р. на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаною між [PERSON] та Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк», що передбачає обов`язок позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Визнати недійсним пункт 5 Розділу «Споживчий кредит» Заяви № 1001997385201 від 18.10.2021 р. на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаною між [PERSON] та Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк», що передбачає обов`язок позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99%. Зобов`язати Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №1001940489401 на приєднання до ДКБОФО від 05.08.2021 р. шляхом зарахування сплаченої комісії до тіла кредиту та відсотків в порядку черговості. 8. Зобов`язати Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №1001997385201 на приєднання до ДКБОФО від 18.10.2021 р. шляхом зарахування сплаченої комісії до тіла кредиту та відсотків в порядку черговості. Стягнути на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 15.04.2025 року, було ухвалено прийняти зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсними, застосування наслідків недійсності правочину. Об`єднати зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсними, застосування наслідків недійсності правочину в одне провадження №335/1469/25 провадження №2/334/1476/25 з первісним позовом Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Перейти до розгляду справи за первісною позовною заявою Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про захист прав споживачів, визнання умов договору недійсними, застосування наслідків недійсності правочину, за правилами загального позовного провадження. Призначити підготовче засідання у справі на 11 год. 30 хв. 28 травня 2025 року. Ухвалою суду від 28.05.2025 року було закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки в особистий електронний кабінет в системі «Електронний суд». В первісному позові просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. На зустрічну позовну заяву відзиву або пояснень на надав. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним [PERSON] та її представник адвокат Працевитий Г.О. в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлялись належним чином у встановленому законодавством порядку, шляхом направлення повістки рекомендованою поштою на адресу відповідачки та направлення судової повістки в особистий електронний кабінет в системі «Електронний суд». Судові засідання, які були призначені на 10.07.2025 року, 09.09.2025 року, 13.10.2025 року, Працевитий Г.О. просив відкласти у зв`язку з його зайнятість в інших процесах. Щодо проведення судового засідання, яке призначено на 24.10.2025 року жодних заяв не надходило, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 31 січня 2018 року між Акціонерним товариством «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] була підписана заява № 200971611302 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої [PERSON] просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку, встановити на поточний рахунок кредитний ліміт в розмірі 3000 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що вона приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладання Договору страхування на зазначених умовах. Крім того, у вказаній заяві, [PERSON] , шляхом підписання Заяви на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, погодилась та прийняла Публічну пропозицію на укладання Договору добровільного страхування майна власників платіжних карток ПрАТ «УАСК «АСКА» №СС9716113 від 31.01.2018 року, від імені якого діє ПАТ «ПУМБ», на умовах розміщених на офіційному веб-сайті Страховика та зазначених нижче у вигляді Заяви на приєднання до Договору страхування. Також, 31.01.2018 року відповідачка [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви № 200971611302 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. В пункті 4 Паспорту споживчого кредиту, зазначена процентна ставка, відсотків річних 49 %, тип процентної ставки фіксована, реальна річна процентна ставка 59,59 %. Також, 05 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «ПУМБ» та відповідачкою [PERSON] була підписана заява №1001940489401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої [PERSON] просила надати їй споживчий кредит на загальні цілі GP X-sell BCEЯСНО2,99 (24) на суму 15\~000 грн. на строк 24 місяців. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Розмір процентної ставки 0,01% річних. Схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами). Вказані умови кредитування викладені і у паспорті споживчого кредиту до вказаної заяви, який підписано [PERSON] особисто. Також у\~вказаній заяві\~про приєднання\~ №1001940489401 викладений графік платежів, згідно якого платіжними періодами є 05.08.2021-05.08.2023, сума платежу за розрахунковий період 1073,57 щомісяця та 1073,33 останній платіж, усього за 24 періодів 25765,44 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 448,50 грн. щомісяця, а всього 10764 грн. Підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані мені в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку). Крім того, 18 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] була підписана заява №1001997385201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої [PERSON] просила надати їй споживчий кредит на загальні цілі GP Standart ВСЕЯСНО (24) на суму 10000 грн. на строк 24 місяців. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 %. Розмір процентної ставки 0,01% річних. Схема повернення кредиту ануїтетна (рівними платежами). Вказані умови кредитування викладені і у паспорті споживчого кредиту до вказаної заяви, який підписана [PERSON] особисто. Також у вказаній заяві про приєднання №1001997385201 викладений графік платежів, згідно якого платіжними періодами є 18.10.2021-18.10.2023, сума платежу за розрахунковий період 815,71 щомісяця та 815,59 останній платіж, усього за 24 періодів 19576,92 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 399,00 грн. щомісяця, а всього 9576 грн. Підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані мені в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку). Заяви відповідача про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, становлять укладений сторонами договір, який є договором приєднання в силу ст. 634 ЦК України, що підтверджується їхніми підписами в заяві. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як було зазначено, заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №200971611302 віл 31.01.2018 року, №10019404899401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року, разом з паспортами споживчих кредитів особисто споживачкою [PERSON] . Відповідно ст.530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач АТ «ПУМБ» виконало свої обов`язки за договорами №200971611302 від 31.01.2018 року, №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року,виконало та надало відповідачу кредитні кошти. Зазначений факт підтверджується виписками з особових рахунків відповідачки [PERSON] , які наявні в матеріалах справи. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Представник позивача за первісним позовом зазначає, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим за вказаними договорами у неї виникла заборгованість. Згідно розрахунків заборгованості АТ «ПУМБ» заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: 1) По кредитному договору від 31.01.2018 № 200971611302 - 86610.12 (вісімдесят шість тисяч шістсот десять гривень 12 копійок) грн., з яких: 54946.01 грн. заборгованість за кредитом; 31664.11 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 05.08.2021 № 1001940489401- 18444.6 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок чотири гривні 60 копійок) грн., з яких: 11206.99 грн. заборгованість за кредитом; 2.73 грн. заборгованість процентами; 7234.88 грн. заборгованість за комісією; 3) По кредитному договору від 18.10.2021 № 1001997385201- 14862.07 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 07 копійок) грн., з яких: 8329.73 грн. заборгованість за кредитом; 2.04 грн. заборгованість процентами; 6530.3 грн. заборгованість за комісією; Щодо заборгованості за договором № 200971611302 від 31.01.2018 року, суд звертає увагу, що вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Доказів сплати заборгованості або заперечень щодо заборгованості суду не надано. Зі ст. 1054 ЦК України встановлюється, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, встановлено, що відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором № 200971611302 від 31.01.2018 року виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 01.10.2024 року у неї виникла заборгованість за договором в сумі 86610.12 грн. \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного Товариства «Перший Українській Міжнародний Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 200971611302 від 31.01.2018 року в розмірі 86610, 12 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заборгованості [PERSON] за кредитними договорами №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року, вирішуючи позовні вимоги АТ «ПУМБ» та зустрічної позовної заяви [PERSON] , суд звертає увагу на наступне. Як зазначено вище, згідно розрахунків заборгованості АТ «ПУМБ» заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: - По кредитному договору від 05.08.2021 № 1001940489401- 18444.6 (вісімнадцять тисяч чотириста сорок чотири гривні 60 копійок) грн., з яких: 11206.99 грн. заборгованість за кредитом; 2.73 грн. заборгованість процентами; 7234.88 грн. заборгованість за комісією; - По кредитному договору від 18.10.2021 № 1001997385201- 14862.07 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві гривні 07 копійок) грн., з яких: 8329.73 грн. заборгованість за кредитом; 2.04 грн. заборгованість процентами; 6530.3 грн. заборгованість за комісією. Як було зазначено вище з відповідно до п. 5 Договору № 1001940489401 від 05.08.2021 року «Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості» та Розділу 4 «Щомісячна комісія обслуговування кредиту» Паспорту споживчого кредиту, встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2,99%. База нарахування щомісячної комісії розраховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі. Розділом 5 «Порядок повернення кредиту» Паспорту споживчого кредиту визначено суму за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 448,50 грн. до сплати щомісяця, а сума, яка має бути сплачена за весь період кредитування - 10 764,00 грн. Відповідно до п. 5 Договору № 1001997385201 від 18.10.2021 року «Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості» та Розділу 4 «Щомісячна комісія обслуговування кредиту» Паспорту споживчого кредиту, встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту в розмірі 3,99%. База нарахування щомісячної комісії розраховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі. Розділом 5 «Порядок повернення кредиту» Паспорту споживчого кредиту визначено суму за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 399 грн. до сплати щомісяця, а сума, яка має бути сплачена за весь період кредитування - 9576,00 грн. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом вважає нарахування вказаної комісії несправедливою. Суд погоджується з позицію [PERSON] , оскільки згідно із частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 12.09.2023 у цивільній справі №204/224/21 констатуючи відсутність виключної правової проблеми з приводу встановлених банками різного роду комісій у кредитних договорах, які є нікчемними, наголосила на тому, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає, передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність"), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі (а) за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи (б) за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи (в) за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладення договорів №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року. За таких обставин, положення договорів №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року в частині встановлення позичальнику обов`язку зі сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемною. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 1001940489401 від 05.08.2021 року, відповідачкою [PERSON] було оплачено в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту 3793,01 грн. Також відповідачкою вносились оплати на рахунок погашення комісії вносились оплати у наступні періоди: 05.09.2021 року 448,50 грн., 05.10.2021 року 448,50 грн., 05.11.2021 року 448,50 грн., 05.12.2021 року 448,50 грн., 05.01.2021 року 448,50 грн., 05.02.2022 року 448,50 грн., 05.06.2022 року 299,92 грн. Так загальна сума сплаченої відповідачкою комісії складає 2990,92 грн. Таким чином, суд вважає, що сплачені відповідачкою [PERSON] кошти у загальному розмірі 2990,92 грн. безпідставно було спрямовано кредитором на погашення комісії у договорі № 1001940489401 від 05.08.2021 року . Нарахована банком комісія у договорі № 1001940489401 від 05.08.2021 року в сумі 7234,88 не підлягає стягненню. Таким чином, реальна заборгованість [PERSON] за договором № 1001940489401 від 05.08.2021 року складає: 8218,80 грн., яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8216,07, за процентами 2,73 грн. З розрахунку заборгованості за договором №1001997385201 від 18.10.2021 року, вбачається, що відповідачкою [PERSON] було оплачено в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту 1620.27 грн. Також відповідачкою вносились оплати на рахунок погашення комісії вносились оплати у наступні періоди: 18.11.2021 року 399,00 грн., 18.12.2021 року -399, 00 грн., 18.01.2022 року 399,00 грн., 18.02.2022 року 399,00 грн. Так загальна сума сплаченої відповідачкою комісії складає 1596 грн. Таким чином, суд вважає, що сплачені відповідачкою [PERSON] кошти у загальному розмірі 1596 грн. безпідставно було спрямовано кредитором на погашення комісії у договорі №1001997385201 від 18.10.2021 року . Нарахована банком комісія у договорі №1001997385201 від 18.10.2021 року в сумі 6530,30 грн. не підлягає стягненню. Таким чином, реальна заборгованість [PERSON] за договором №1001997385201 від 18.10.2021 року складає: 6735,77 грн., яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6735,77 за процентами 2,04 грн. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року підлягають частковому задоволенню, а саме з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором №1001940489401 від 05.08.2021 року у розмірі 8218,80 грн. та за договором №1001997385201 від 18.10.2021 року у розмірі 6735,77 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом, суд звертає увагу, що однією з позовних вимог представник позивача зазначив «При розгляді справи застосувати правові висновки щодо нікчемності умов комісії за обслуговування кредиту, що викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022». Суд звертає увагу сторону позивача за зустрічним позовом, що судом при вирішенні первісних вимог визнано нарахування комісії за вказаними договорами нікчемною, однак вказана вимога за своєю природою не є позовною вимогою в цивільному судочинстві, а фактично нормативним обґрунтування позиції [PERSON] щодо нарахування комісії. Щодо позовних вимог [PERSON] про зобов`язання АТ «ПУМБ» здійснити перерахунок заборгованості за кредитними договорами №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року, суд звертає увагу, що при вирішенні первісних позовних вимог судом фактично, застосовуючи правові висновки щодо нікчемності умов комісії за обслуговування кредиту, що викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року, було перераховано розмір заборгованості, яка підлягає стягненню за вказаними договорами та зараховано сплачену [PERSON] комісію за обслуговування кредиту в рахунок погашення суми боргу за кредитом. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] у зустрічному позову про визнання недійсними пункти 6 розділу «Споживчий кредит» заяви №1001940489401 від 05.08.2021 року, №1001997385201 від 18.10.2021 року, суд зазначає наступне. Як зазначено вище, судом при розгляді справи зроблено висновок про те, що сплати комісії за вказаними договорами щомісячно є нікчемною з моменту укладення договору, відтак відсутні підстави для стягнення такої з відповідача за первісним позовом. Отже, позовна вимога про визнання недійсними положень про нарахування вказаної комісії не підлягає задоволенню, оскільки є неналежним способом захисту. У цивільному праві України закріплений підхід, при якому нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України) Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) зазначено, що якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №755/11636/21(провадження №61-7098св22), від 08.02.2023 у справі №168/349/20(провадження №61-2223св21), та постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №755/9486/21 (провадження №61-5581св22). У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, провадження №14-144цс18. Відповідно до ч. 2\~ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із\~ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що первісна позовна заява підлягає частковому задоволення, а у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити. Враховуючи викладене, судом вирішено відповідним чином і питання розподілу судових витрат. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що первісний позов Акціонерного Товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» було задоволено частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2051,80 грн. Оскільки у задоволенні зустрічного позову судом відмовлено, суд відмовляє у стягненні з АТ «ПУМБ» на користь [PERSON] суми понесених судових витрат.

Outcome: partial