Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Директор ТОВ «Факторинг партнерс» Сердійчук Я. звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором №86679 від 14.10.2021 року у розмірі 19530,45 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 06.05.2025 року відкрито провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. В судове засідання, призначене на 03.11.2025 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, в позовній заяві директор ТОВ «Факторинг партнерс» Сердійчук Я. просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується відповіддю №1343335 з Єдиного державного демографічного реєстру від 02.05.2025 року, однак, у судове засідання, призначене на 03.11.2025 року не з`явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Приймаючи до уваги, що судова повістка на 22.07.2025 року була отримана особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а інформація щодо судового засідання, призначеного на 03.11.2025 року була отримана відповідачем особисто в приміщенні суду, що підтверджується повідомленням, наявним в матеріалах справи, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, оскільки, надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. У зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 14.10.2021 року між ТОВ «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №86679. Відповідно до п 1.1 зазначеного договору, договір, що укладається позичальником складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (публічна частина). Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини, договір про споживчий кредит набуває чинності. Типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 68890,00 грн (п.2.1 зазначеного договору). Відповідно до п.2.2 зазначеного договору, кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі, окремими траншами (частинами). Перший транш в сумі 13334,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладання договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , що відкрито в АТ КБ «Приватбанк» у національній валюті; у розмірі 3333,50 грн, шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини (п.2.2.2 договору). Згідно з п.2.2.3 зазначеного договору, другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556,00 грн надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заявки/звернення позичальника про отримання другого траншу. Погодження кредитодавцем заяви позичальника в розумінні ст.212 ЦК України вважається настанням відкладальної обставини. Надання другого траншу засвідчує погодження кредитодавцем заяви позичальника про отримання другого траншу. Відповідно до п.2.3 зазначеного договору, проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 286,00% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 555,00% річних. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 100,00 грн. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 200,00 грн (п.2.4 зазначеного договору). Згідно з п.2.6. зазначеного договору загальний строк кредитування за цим договором складає 1182 днів. Відповідно до п.п.2.6.1-2.6.2 зазначеного договору строк, на який надається перший транш складає 252 дні. Строк, на який надається окрема частина кредиту за першим траншем, встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на місяць. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Строк на який надається другий транш складає від 84 днів до 30 місяців. Як вбачається з п.2.7 зазначеного договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складає (не перевищує) 176923,94 грн. Відповідно до п.п.2.7.1-2.7.2 кредитного договору загальні витрати за першим траншем складають 17847,94 грн., а за другим траншем не перевищать 159076,00 грн. Згідно з п.2.8. зазначеного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) не перевищує 14846,78% річних. Відповідно до п.п.2.8.1-2.8.2 зазначеного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 4859,17 % річних, а за другим траншем не перевищить 14846,78 % річних. Як вбачається з п.2.10. кредитного договору якщо позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати Позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 150,00 грн., а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 15,00 грн. за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Вказаний договір та додатки до нього підписано позичальником власноруч. На виконання умов договору про споживчий кредит № 86679 від 14.10.2021 року товариством перераховано грошові кошти в сумі 1000,50 грн. [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №CRD_344278 від 14.10.2021 року, в графі призначення платежу якого вказано: надання фінансового кредиту згідно кредитного договору №86679 від 14.10.2021 року. 28.01.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) було укладено договір факторингу №28012025. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору, на умовах, встановлених цим договором, клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошові вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28012025 від 28.01.2025 року до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит №86679 від 14.10.2021 року на загальну суму 19530,45 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 12066,18 грн, суми заборгованості по процентам на дату відступлення прав вимоги 6964,27 грн, суми заборгованості по комісії 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору, встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, Який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» необхідно стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №86679 від 14.10.2021 року на загальну суму 19530,45 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 12066,18 грн, суми заборгованості по процентам на дату відступлення прав вимоги 6964,27 грн, суми заборгованості по комісії 500,00 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається, позовна заява від імені ТОВ «Факторинг Партнерс» безпосередньо пред`явлена до суду директором ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчуком Я. в порядку самопредставництва. Позовна заява та інші документи не містять інформації, що останні виконані представником позивача в рамках надання правничої допомоги. Так, позивачем на підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи надано: -договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс», за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; -заявку на надання юридичної допомоги №422 від 01.03.2025 року, укладену між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» про надання правових послуг з приводу стягнення заборгованості з [PERSON] ; -витяг з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс», відповідно до якого сторонами погоджено, що АО «Лігал Ассістанс» надається ТОВ «Факторинг Партнерс», на підставі заявки на надання юридичної допомоги, правнича допомога відносно відповідача [PERSON] , розмір якої становить 9000,00 грн., яка складається з: надання усної консультації з вивченням документів, що становить 3000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу, що становить в сумі 6000,00 грн.; -прайс-лист АО «Лігал Ассістанс». Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial