Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 21.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №35386-04/2024, а 11.07.2024 року кредитний договір №13662-07/2024. На підставі договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 року, укладеному між ТОВ «АВАНС КРҐЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги за зазначеними вище кредитними договорами було відступлено на користь позивача. На момент відступлення права вимоги заборгованість за кредитним договором №35386-04/2024 становила 29049 грн. 80 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 14000 грн., заборгованість по процентам в сумі 12600 грн., штрафні санкції в сумі 2449 грн. 80 коп.; заборгованість за кредитним договором №13662-07/2024 становила 14400 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3000 грн., заборгованість по процентам в сумі 5400 грн., штрафні санкції в сумі 6000 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 22.07.2025 року цивільну справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 22.08.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В призначене судове засідання представник позивача не з`явився. В пред`явленому позові позивач просив розглядати справу без участі його представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач до суду також повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. \~ \~ \~ \~За вказаних обставин, суд, у відповідності до ч.3 ст.211, ч.3 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України, ухвалив провести розгляд справи по суті в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12\~ст.11 Закону №675-VIII від 03.09.2015 року). Статтею 12 Закону №675-VIII від 03.09.2015 \~року визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У\~ст.526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу міститься у с.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. У статті 1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту №35386-04/2024, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 14000 грн., строком на 120 днів, до 18.08.2024 року, із встановлення процентної ставки в розмірі 1,5% на день в межах строку кредитування. Крім того, 11.07.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] в електронній формі було укладено договір про надання фінансового кредиту №13662-07/2024, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 3000 грн., строком на 120 днів, до 07.11.2024 року, із встановлення процентної ставки в розмірі 1,5% на день. В подальшому, на підставі договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 року, укладеному між ТОВ «АВАНС КРҐЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги за зазначеними вище кредитними договорами було відступлено на користь позивача. В пред`явленому позові позивач, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаними кредитними договорами, яка виникла на момент відступлення права вимоги, а саме: заборгованість за кредитним договором №35386-04/2024 в сумі 29049 грн. 80 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 14000 грн., заборгованості по процентам в сумі 12600 грн., штрафних санкцій в сумі 2449 грн. 80 коп.; заборгованості за кредитним договором №13662-07/2024 в сумі 14400 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3000 грн., заборгованості по процентам в сумі 5400 грн., штрафних санкцій в сумі 6000 грн. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~була доповнена частиною п`ятою згідно із\~Законом №3498-IX від 22.11.2023 року\~«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року. Пунктом 17\~Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування»\~передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Суд враховує, що перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень закону. Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5\~розділу І цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитний договір №35386-04/2024 було укладено 21.04.2025 року, а кредитний договір №13662-07/2024 11.07.2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», умови кредитних договорів в частині визначення фіксованого розміру процентної ставки у вигляді 1,5% на день, протирічать законодавству та є нікчемними в силу ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного на момент укладення кредитного договору законодавства в розмірі 1% на день. Також суд враховує, що відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, доповненого Законом\~№2120-ІХ від 15.03.2022 року, встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідач звільняється від сплати нарахованих за невиконання умов договору штрафних санкцій. З урахуванням вищенаведеного, розмір процентів за користування кредитом в рамках кредитного договору №35386-04/2024З від 21.04.2024 року в межах строку кредитування 120 днів, мав становити 16800 грн. (14000 : 100% х 1%). Згідно долученого до позову розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем було сплачено кошти 13649 грн. 94 коп., з яких: 12600 грн. зараховано на погашення процентів, а 1049 грн. 94 грн. на погашення штрафних санкцій, від сплати яких відповідач був звільнений в період воєнного стану. З огляду на це, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №35386-04/2024З від 21.04.2024 року, яка ви никла станом на 19.11.2024 року, в сумі 17150 грн. 06 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 14000 грн. та заборгованості по процентам в сумі 3150 грн. 06 коп. (16800 13649,94). Розмір процентів за користування кредитом в рамках кредитного договору №13662-07/2024 від 11.07.2024 року в межах строку кредитування 120 днів, мав становити 3600 грн. (3000 : 100% х 1%). Згідно долученого до позову розрахунку заборгованості за цим договором, платежі за цим договором відповідачем не здійснювались. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №13662-07/2024 від 11.07.2024 року, яка виникла станом на 19.11.2024 року, в сумі 6600 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3000 грн. та заборгованості по процентам в сумі 3600 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог (54,66% від ціни позову), з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі витрати по сплаті судового збору в сумі 1655 грн. 11 коп.

Outcome: partial