Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ГУНП в Запорізькій області, третя особа старший слідчий ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції Сторчило О.А. про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень ІІІ, ХVІІІ, V, VІ, ХІ, ХІІ, ІХ, ХІІІ, VІІ, ІV літ. А, А-2, розташованих за адресою: [ADDRESS] . 02.05.2023 р. до належного позивачу приміщення вдерлися працівники ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, які здійснювали процесуальні дії у кримінальному провадженні, а саме обшук приміщення, яке займає один з орендарів. Дозволу на проникнення до приміщення позивач працівникам поліції не надавала, відповідна ухвала позивачу до початку такого проникнення не пред`являлася. Під час проникнення до приміщення працівники поліції без будь-якої потреби в цьому пошкодили належне позивачу майно, а саме металеві вхідні двері з обшивкою. Ніякої потреби виламувати двері не було, оскільки у приміщенні знаходився адміністратор, який міг відчинити ці двері без будь-яких зайвих пошкоджень. Внаслідок дій працівників відповідача, позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 159\~820,00 грн. Звернення до відповідача з метою позасудового врегулювання конфлікту виявилося безрезультатним. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ГУНП в Запорізькій області на користь позивача 159\~820,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також судові витрати, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку. Ухвалою суду від 28.07.2025 року провадження по справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання. 22.08.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що обшук за адресою: [ADDRESS] в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023275390000024 від 22.01.2023 р. проводився старшим слідчим СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Сторчилом О.А. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 р. у справі № 335/3479/23, провадження 1-кс/335/1155/2023, надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] з метою відшукання та вилучення речей, які мають значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023275390000024 від 22.01.2023 р. Отже, у відповідності до ст. 235 КПК України слідчий ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Сторчило О.А. мав законні підстави на обшук та проникнення до нежитлового приміщення позивача за адресою: [ADDRESS] . В протоколі обшуку від 02.05.2023 р. міститься інформація про те, що присутні особи в приміщення позивача за адресою: [ADDRESS] не надали згоди на видачу слідчому [PERSON] зазначених в ухвалі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 р. речей. У зв`язку з відмовою видати того, що вимагається, дотримуючись ст. ст. 223, 233, 234, 236 КПК України слідчий [PERSON] відкрив закриті двері та провів обшук приміщення позивача за адресою: [ADDRESS] . Представником позивача не надано доказів, що доводять неправомірність дій посадових осіб ГУНП в Запорізькій області внаслідок яких позивачу завдано матеріальної шкоди. На переконання ГУНП в Запорізькій області долучені представником позивача копія рахунку від 17.05.2023 р. № 23/66-007 та копія рахунку № -АІ000000099 від 09.05.2023 р. не доводять факт понесених позивачем матеріальних витрат у сумі 159\~820,00 грн., адже відсутні реальні докази оплати цих рахунків. На підтвердження матеріальної шкоди не додано жодного товарного чеку або іншого документального підтвердження первинної вартості пошкоджених дверей, отже не доведно належним чином та допустими доказами матеріальну шкоду. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 25.08.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що є незрозумілим, у яких саме осіб слідчий вимагав «видати речі, вказані в ухвалі», чому саме у цих осіб, яке відношення ці особи мали до кримінального провадження, та необхідність для видачі речей ламати двері в чужому приміщенні. Збитками зокрема є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У разі, коли за рахунок відповідача в майбутньому наслідки пошкоджень будуть усуватися шляхом закупівлі певних ТЦМ і проведення певних робіт, сторона позивача надасть чеки, квитанції. Ухвалою\~ суду від 04.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити з підстав, які викладені у відзиві. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності належать нежилі приміщення: ІІІ першого поверху; ХVІІІ першого поверху; V першого поверху; VІ першого поверху; ХІ першого поверху; ХІІ першого поверху; ІХ першого поверху; ХІІІ першого поверху; VІІ першого та другого поверху; ІV першого поверху літ. А, А-2 за адресою: [ADDRESS] . Згідно із Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.01.2023 року, у ВП № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебувало кримінальне провадження № 12023275390000024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України (направлено до суду з обвинувальним актом 07.08.2023 р.). Згідно даних ЄРДР [PERSON] разом з [PERSON] та невстановленою особою, у приміщеннях, зокрема, за адресою: [ADDRESS] , організували роботу закладів під назвою «Work in Europe», у яких надаються послуги у сфері начебто працевлаштування за кордоном осіб; у мережі інтернет зареєстровано сайт, з метою подальшого незаконного заволодіння коштами потенційних клієнтів шляхом їх обману. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 року по справі № 335/3479/23 (провадження № 1-кс/335/1155/2023) надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] , за місцем здійснення діяльності [PERSON] та [PERSON] , з метою відшукування та вилучення банківських карток, електронно-обчислювальної техніки, мобільних телефонів, ноутбуків, записів на папері. Строк дії ухвали визначено до 01.06.2023 р. включно. Відповідно до протоколу обшуку від 02.05.2023 року, на підставі ухвали слідчого судді від 01.05.2023 р. (№ 1-кс/335/1155/2023), в період з 11:30 год до 13:44 год. було проведено обшук за адресою: [ADDRESS] ; запропоновано видати зазначені в ухвалі речі, на що присутні особи в приміщенні буд. 36 офіс на другому поверсі, згоди не надали, у зв`язку з відмовою, дотримуючись вимог ст. ст. 223, 233, 234, 236 КПК України, проведено обшук за адресою: [ADDRESS] . В протоколі обшуку від 02.05.2023 р. містяться зауваження [PERSON] про пошкодження вхідних дверей приміщення у кількості двох. Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.05.2023 р., [PERSON] звернувся до ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою, в якій просив зафіксувати факт пошкодження двох вхідних дверей робітниками поліції за участю слідчого [PERSON] під час проведення обшуку, за адресою: [ADDRESS] , чим завдано матеріальну шкоду. Відповідно до пояснень від 02.05.2023 року, [PERSON] повідомив, що за договором оренди з [PERSON] його підприємство передало в оренду [PERSON] приміщення під офіс по [ADDRESS] . 02.05.2023 року йому зателефонував [PERSON] та повідомив, що в будинку за адресою: [ADDRESS] виламали двері робітники поліції. [PERSON] прибув на місце і побачив двоє пошкоджених дверей і тріснуте скло в дверях. Одні з дверей алюмінієві, а другі металеві. Сума збитків буде визначена після звернення до профільних організацій з заміни дверей. ФОП [PERSON] видано [PERSON] рахунок-фактуру № 23/66-007 від 17.05.2023 р. на товар: виготовлення алюмінієвого блоку із двох вхідних дверей по [ADDRESS] на суму 130\~520,00 грн.; рахунок дійсний до сплати до 30.05.2023; призначення платежу «сплата за двері згідно рахунку 23/66-007». ТОВ «Аісс Груп» видано [PERSON] рахунок на оплату № -АІ000000099 від 09.05.2023 р. з приміткою: заміна металевих дверей з обшивкою за адресою: [ADDRESS] ; товар: 1) двері металеві 920х2080 мм, утеплена; 2) демонтаж дверей; 3) монтаж дверей окремостоячей на загальну суму 29\~300,00 грн. Відповідно до листа Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області, [PERSON] повідомлено, що за результатами розгляду її звернення, щодо можливих неправомірних дій працівників ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області під час проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] в рамках кримінального провадження № 12023275390000024 від 22.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за вказаним фактом проведено службове розслідування, в ході якого відомості викладені у зверненні не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Порушень вимог чинного законодавства України в діях працівників ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не виявлено. В судовому засіданні було переглянуто долучений до матеріалів справи відеозапис, який міститься на DVD-R диску, на якому зафіксовано проведення обшуку за адресою: [ADDRESS] , де на вхідних дверях містилася наліпка з написом «Work in Europe» та вказаний час роботи з 09:00 до 17:00. Обшук розпочато об 11:30 год., вхідні двері до приміщення були зачинені та особи, які б могли надати безперешкодний доступ до приміщення поруч відсутні. В наступному приміщенні на вхідних дверях також містилася наліпка з написом «Work in Europe», чутно як працівники поліції представилися, було запропоновано не чинити перешкод і добровільно відчинити двері, однак вказаних дій вчинено не було, при цьому в приміщенні знаходилися особи та ними було повідомлено адвоката про події, які відбувалися у приміщенні. За вказаних обаставин двері було відчинено за допомогою лому. Пізніше за адресою проведення обшуку прибув [PERSON] , який повідомив, що він міг безперешкодно надати доступ до приміщення працівникам поліції. Відповідно до ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. За ст.\~30\~Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Статтею 41\~КПК України визначено, що оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.\~234\~КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Згідно із ч. 6\~ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, долати системи логічного захисту, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті. Як вже зазначалось судом, обшук за адресою: [ADDRESS] здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 року. Отже, слідчим суддею було надано дозвіл слідчим ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області на проведення відповідних слідчих дій, а саме обшуку. Обшук проводився з метою відшукання, вилучення речей та предметів кримінального правопорушення, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, слід дійти висновку, що проникнення до нежитлового приміщення було здійснено у відповідності до встановленої законом процедури, та переслідувало легітимну мету - здійснення розслідування кримінального правопорушення. Згідно зі\~ст.56 Конституції\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно із ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Статті\~1173,\~1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті\~1173,\~1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування». При цьому, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, від 10.10.2018 у справі №640/3837/17; від 04.07.2018 у справі № 638/14260/16, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Позивачем не надано суду доказів стосовно незаконності проведеного 02.05.2023 р. обшуку у нежитловому приміщенні позивача, а також не доведено спричинення їй майнової шкоди в розмірі вартості двох дверей та алюмінієвого блоку. Наявність рахунку на оплату від 09.05.2023 р. та рахунку-фактури від 17.05.2023 р. не свідчать про пошкодження дверей саме під час проведення обшуку та в такому обсязі, що їх використання за призначенням стало неможливим. Крім того, відсутні докази, які б вказували на необхідність виготовлення алюмінієвого блоку для дверей за вказаною в них ціною та аналогічність замовлених дверей тим, що було пошкоджено. Враховуючи вищевикладене, оскільки не було встановлено протиправної поведінки посадових осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, що є однією із умов для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для відмови в задоволенні позову. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed