Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, яку обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та спадкоємицею першої черги за законом. 20.11.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Слепко А.В. з заявою про відкриття спадщини, та нотаріусом було відкрито спадкову справу до майна померлого [PERSON] [INFO] дружина померлого [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, а саме пенсійні виплати, які належали померлому, але не були ним одержані за життя, що нараховані ГУ ПФУ в Донецькій області та складають 270 307,19 грн. 20.050.2025 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині, а саме 1/2 частку пенсійних виплат, які належали спадкодавцю, але не були ним одержані за життя. 21.05.2025 року позивач звернулась до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого батька. 26.05.2025 року їй було зараховано на картковий рахунок суму недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] за період з 010.03.2022 по 31.08.2022 в сумі 25 127,55 грн. Більше виплат за померлого [PERSON] позивач не отримувала. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказані недоотримані пенсійні виплати в сумі 245 179,64 грн. та судові витрати. Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат Бондар Є.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №1997662 від 11 вересня 2025 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов просили задовольнити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Алєксєєв Д.Е., який діє на підставі довіреності від 11 грудня 2024 року, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог позивача з огляду на наступне. [PERSON] відповідно до статті 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) подала заяву 21.05.2025 № 7338 на виплату недоотриманої пенсії за померлого [PERSON] , який перебував на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком, розраховану відповідно до Закону № 1058. [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] , [INFO] ) перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (дислокація м. Маріуполь) та отримував пенсію з 02.07.1998 призначену відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії [PERSON] призупинена з 01.09.2022 відповідно до вимог пункту 4 статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Пенсійна справа знята з обліку з 01.08.2024 у зв`язку зі смертю [PERSON] [INFO] . За наявною інформацією, за життя з часу припинення пенсійних виплат [PERSON] , який мешкав на тимчасово окупованій території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не звертався, а відтак пенсія за період з 01.09.2022 по 31.07.2024 не підлягала нарахуванню і не була йому нарахована. У травні 2025 року [PERSON] отримала недоотриману пенсію за померлого [PERSON] за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 у сумі 25127,55 грн, яка нараховувалась йому для виплати. В той же час, сума недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] за період з 01.09.2022 по 31.07.2024 відсутня. Щодо витрат на правничу допомогу, зазначає, що позивачем не надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги. Окрім того, позивачкою жодним чином не обумовлюється співмірність понесених витрат з обсягом наданих послуг відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Наголошує, що позивачкою не надано належних доказів та жодним чином не підтверджено наведену суму витрат на правничу допомогу. Вважає, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом робіт, який виконує адвокат під час підготовки та направлення до суду позовної заяви, а також представництва інтересів клієнта в суді під час розгляду даної справи. В зв`язку з викладеним, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що посилання Відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до Відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу, оскільки закон не передбачає жодних обмежень прав особи на нарахування та виплату довічно призначеної пенсії. Позивач надала Відповідачу Свідоцтво про право на спадщину від 20 травня 2025 року, де зафіксована сума пенсійних виплат спадкодавця у розмірі 270 307,19 грн. При цьому, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Щодо судових витрат, то позивач зазначає, що інші докази понесених витрат будуть надані у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тобто до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Зазначає, що складність справи, пов`язана з пенсійними виплатами, особливостями призначення та перерахунку пенсій та спадковим правом, включає необхідність проведення обрахунку та перевірки сум, опрацюванням великої кількості законодавства, а тому справа є складною, відтак заявлений Позивачем розмір витрат на правову допомогу є співмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони. Складання адвокатських запитів, виходячи з особливостей цієї справи, отримання відповідей потребує вчинення дій пов`язаних з аналізом справи, аналізом позиції, формулюванням відповідної мотивації у відносинах з державним органом, часу на фізичне подання та отримання документів, а тому не є завищеною. Позивач просив врахувати надану відповідь на відзив та задовольнити позов в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слепко А.В. видане [PERSON] свідоцтво про право власності, тій з подружжя, яка пережила чоловіка [PERSON] , на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з пенсійних виплат, які належали померлому, але не були ним одержані за життя, що нараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та складають 270 307,19 грн. Належність зазначених вище пенсійних виплат померлому підтверджується довідкою, виданою Головний управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відділ обслуговування громадян №17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян за №0500-0220-8/123134 від 20.12.2024 року. Також, 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слепко А.В. видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки пенсійних виплат, які належали спадкодавцю, але не були ним одержані за життя, що нараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та складають 270 307,19 грн. Належність зазначених вище пенсійних виплат померлому підтверджується довідкою, виданою Головний управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відділ обслуговування громадян №17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян за №0500-0220-8/123134 від 20.12.2024 року. Загальна вартість майна, що входить до складу спадщини складає 135 153,60 грн. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.05.2025 року спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після спадкодавця [PERSON] на пенсійні виплати в загальному розмірі 135 153,60 грн. Таким чином, розмір успадкованих позивачем пенсійних виплат становить 135 153,60 грн. Згідно з відповіддю Головного управління ПФУ в Донецькій області від 25 серпня 2025 року виплата пенсії [PERSON] призупинена з 01.09.2022 відповідно до вимог пункту 4 статті 49 Закону № 1058 у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Відповідно до паспорта громадянина України, який міститься у електронній пенсійній справі померлого [PERSON] серія [NUMBER] , виданого 25.08.1997 Жовтневим РВ Маріупольського МУУМВС України в Донецькій області, зареєстроване місце проживання пенсіонера за адресою: [ADDRESS] . За наявною інформацією, за життя з часу припинення пенсійних виплат [PERSON] , який мешкав на тимчасово окупованій території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не звертався, а відтак пенсія за період з 01.09.2022 по 31.07.2024 не підлягала нарахуванню і не була йому нарахована. У травні 2025 року [PERSON] отримала недоотриману пенсію за померлого [PERSON] за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 у сумі 25127,55 грн., яка нараховувалась йому для виплати. На підставі викладеного, сума недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] за період з 01.09.2022 по 31.07.2024 відсутня. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Слепко А.В. інформацію про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] на суму 270 307,19 грн. за період з 01.03.2022 по 31.07.2024, на підставі чого нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з пенсійних виплат в загальному розмірі 270 307,19 грн., та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частку пенсійних виплат, що склало 135 153,60 грн. 21 травня 2025 року [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , але за результатом розгляду наданих документів отримала лише 25127,55 грн. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Отже, позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті - 1/2 частка пенсійних виплат, оскільки інша 1/2 частка є власністю дружини як частка у спільній сумісній власності подружжя. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 травня 2025 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Слепко А.В., у якому зазначено, що спадщина складається з 1/2 частки пенсійних виплат у розмірі 135 153,60 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті всієї суми пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною. Згідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину та документ, що посвідчує особу заявника. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності, якого він набув, є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину за законом, тобто на суму 135 153,60 грн. за вирахуванням проведених виплат в сумі 25 127,55 грн. Суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після [PERSON] в розмірі 110 026,05 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 451,80 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 110 026,05 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 44,88 % ((110 026,05 грн. - задоволені вимоги) / ( 245 179,64 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1 100,37 грн. (2 451,80 грн. - сплачений судовий збір * 44,88 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. Крім цього, позивачем в позовній заяві зазначено про понесення витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Позивач посилається на ч.8 ст.141 ЦПК України щодо можливості надання додаткових доказів понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Враховуючи, що позивачем не наведено поважних причин неможливості надання доказів понесених судових витрат, суд вважає за можливе вирішити питання розподілу понесених витрат на правову допомогу під час ухвалення рішення по справі. До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18). Позивачем надано докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу - копію договору про надання правничої допомоги №19/08 від 19 серпня 2025 року; копію додаткової угоди №1 до договору №19/08 від 19 серпня 2025 року; копію платіжної інструкції № @2PL110128 на суму 25 000 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial