Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

14.07.2025 позивачі звернулися до Віньковецького районного суду Хмельницької області із позовною заявою, у якій просять: - визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та складається із житлового будинку, літньої кухні та сараю у рівних частинах за кожною у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яке остання успадкувала після смерті [PERSON] ; - визнати рішення виконавчого комітету Майдан-Олександрівської сільської ради № 26 від 17 липня 2003 року в частині визнання права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] [PERSON] та свідоцтво про право власності на зазначене вище майно серії [NUMBER] від 25 липня 2003 року недійсними. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на такі обставини. [INFO] померла [PERSON] , яка доводилась бабою позивачам, актовий запис про смерть № 13 від 16 березня 2000 року. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою село Майдан-Олександрівський, Віньковецький район, Хмельницька область. Разом із нею були зареєстровані та проживали [PERSON] - дочка та [PERSON] зять (співмешканець). За життя померла [PERSON] склала заповіт: 14 червня 1983 року вона заповіла своїй дочці [PERSON] (матері позивачів) все майно де б воно не було та з чого б воно не складалося і надалі все що буде їй належатиме\~ на день смерті і на що матиме за законом право. \~ \~ \~ \~Даний заповіт посвідчено виконавчим комітетом Майдано-Олександрівської сільської ради і за життя не змінювався. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] на праві приватної власності, зокрема, належало домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . До його складу входить житловий будинок, літня кухня та сарай. Право власності на даний будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 13 жовтня 1989 року, яке видане виконкомом Віньковецької ради народних депутатів. Дане свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Віньковецької районної ради народних депутатів № 7 від 21 липня 1988 року. \~ \~ \~ \~ Позивачі зазначають, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] була прийнята до набрання чинності ЦК України, то до даних відносин мають застосовуватися норми ЦК УРСР. Стаття 524 ЦК УРСР встановлювала два види спадкування: за заповітом та за законом.\~Статтею 549 ЦК УРСР визначено дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем: \~ \~ \~ \~ 1. якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2.\~ якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про\~ її прийняття. [PERSON] вчинила вказані вище дії та прийняла спадщину\~ після смерті своєї мами [PERSON] . Підтвердженням цьому є свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що видане державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Макаровою Н.В. Дане свідоцтво посвідчує право [PERSON] на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, село Майдан-Олександрівський, яке вона успадкувала після смерті [PERSON] . [INFO] у віці 83 років померла [PERSON] . За фактом її смерті Віньковецькою селищною Радою здійснено актовий запис про смерть № 88 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 18 вересня 2023 року. На момент смерті мати позивачів була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Разом із нею був зареєстрований та проживав співмешканець [PERSON] , що підтверджується довідкою\~ Віньковецької селищної Ради № 22 від 17 червня 2025 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Як уже зазначалось, дане домоволодіння [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У встановлений статтею 1270 ЦК України строк позивачами як спадкоємцями першої черги за законом подано заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. Факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки. 02 липня 2025 року позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом у рівних частках за кожним на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Листом нотаріуса № 184/01-16 від\~ 2 липня 2025 року у видачі свідоцтв про право на спадщину відмовлено по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. \~ \~ \~ \~ 04 червня 2025 року на виконання адвокатського запиту адвоката Солов`я О.В. КП «Бюро технічної інвентаризації» Віньковецької селищної Ради направило копію архівної справи на домовлодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У матеріалах справи міститься рішення виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської Ради № 26 від 17 липня 2003 року про визнання права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] за [PERSON] , свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг про реєстрацію права власності на нього. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивачі вважають, що рішення виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської ради № 26 від 17 липня 2003 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно підлягають скасуванню, оскільки, приймаючи спірне рішення, виконавчий комітет Майдано-Олександрівської сільської Ради допустив порушення прав та законних інтересів інших осіб, зокрема [PERSON] . Спірне домоволодіння належало на праві власності померлій [PERSON] . Згідно із приписами частини 2 статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином домоволодіння належало спадкодавцю [PERSON] , а між [PERSON] та [PERSON] будь-яких дій, що передбачені статтею 4 ЦПК УРСР не вчинялося, тому перехід права власності до нього не відбувався. За таких обставин рішення виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської Ради від 17 липня 2003 року, № 26 про визнання права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] за [PERSON] та свідоцтво про право власності на дане домоволодіння серії [NUMBER] від 17 липня 2003 року прийняті з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню. \~ \~ \~ \~ [INFO] у віці 84 років помер [PERSON] . За фактом його смерті Віньковецькою селищною радою здійснено актовий запис про смерть № 300 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29 листопада 2024 року. За життя померлий [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе своє майно відповідачу у справі [PERSON] . У встановлений строк ним подано до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Тому останній є одним із відповідачів у даній справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від\~25.07.2025\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її до\~розгляду за\~правилами загального\~позовного провадження\~з викликом\~сторін,\~призначено проведення\~підготовчого судового\~засідання 21.08.2025.Витребувано\~у приватного\~нотаріуса Хмельницького\~районного нотаріального\~округу Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Київ)\~Кухарської Л.А. копії спадкових справ заведених: -після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - після смерті [PERSON] , який помер [INFO] також витребувано у ХМЕЛЬНИЦЬКОМУ ОБЛАСНОМУ ДЕРЖАВНОМУ НОТАРІАЛЬНОМУ АРХІВІ (код\~за ЄДРПОУ\~36505746,\~29000,\~Україна,\~Хмельницька обл.,\~місто Хмельницький,\~вулиця\~Свободи,\~будинок,\~9А) копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 21.08.2025 підготовче судове засідання відкладено на 11.09.2025 у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] . У судовому засіданні 11.09.2025 оголошено перерву до 02.10.2025 у зв`язку із неотриманням відповідачем [PERSON] позовної заяви з додатками та необхідністю із ними ознайомитися. У судовому засіданні 02.10.2025 оголошено перерву до 29.10.2025 у зв`язку із клопотанням відповідача [PERSON] внаслідок визнання ним позову. 07.10.2025 на адресу суду надійшла письмова заява відповідача [PERSON] про визнання ним позову. У вказаній заяві відповідач також просив звільнити його від сплати судових витрат та подальший розгляд справи здійснювати без його участі. Представник відповідача Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. 23.10.2025 подав письмову заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника вказаного відповідача, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у підготовче судове засідання 29.10.2025 не з`явилися, однак, їх представник адвокат Соловей О.В. 29.10.2025 подав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив задоволити в повному обсязі, розгляд справи проводити без участі позивачів та їх представника. Представник відповідача Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. у підготовче судове засідання 29.10.2025 не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання 29.10.2025 не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання. Пункт 1 частини 2 статті 49 ЦПК України передбачає право відповідача визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України). Розглянувши справу\~в межах\~заявлених позовних\~вимог,\~дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів особи, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами та вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За фактом її смерті Майдано-Олександрівською сільською Радою здійснено актовий запис про смерть № 13 від 16 березня 2000 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 4 лютого 2008 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області (а.п. 25). На момент смерті [PERSON] 1908 року народження була зареєстрована та проживала за адресою Хмельницька область, Віньковецький район, село Майдан-Олександрівський. Разом із нею були зареєстровані та проживали [PERSON] [INFO] - дочка та [PERSON] [INFO] зять, що підтверджується довідкою Віньковецької селищної Ради № 21 від 17 червня 2025 року (а.п. 26). \~ \~ \~ \~ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входило домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яке належало спадкодавиці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 13 жовтня 1989 року, яке видане виконкомом Віньковецької ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Віньковецької районної ради народних депутатів № 7 від 21 липня 1988 року (а.п. 19-24, 87-97). За життя 14 червня 1983 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла своїй дочці [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і надалі все те, що буде їй належати на день смерті, і на що матиме за законом право. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської ради (а.п. 28). [PERSON] народилася [INFO] у с. Майдан-Олександрівський, а її батьками були [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.02.2006 (а.п. 27) Відповідно до відповіді ХМЕЛЬНИЦЬКОГО ОБЛАСНОГО ДЕРЖАВНОГО НОТАРІАЛЬНОГО АРХІВУ до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 57-2006 від 20.02.2006 за заявою [PERSON] . Спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадщину від 20.02.2006 за реєстровим № 278 на грошові заощадження та земельну частку (пай) (а.п. 29, 169, 170). [INFO] у віці 83 років померла [PERSON] , про що Віньковецькою селищною Радою складено актовий запис про смерть № 88 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 18 вересня 2023 року (а.п. 17). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . Разом із нею був зареєстрований та проживав співмешканець [PERSON] [INFO] , що підтверджується довідкою Віньковецької селищної Ради № 22 від 17 червня 2025 року (а.п. 18). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками були [PERSON] та [PERSON] . Викладене підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13 лютого 2024 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (а.п. 15, 142). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 23 серпня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Майдан-Олександрівською сільською Радою Віньковецького району Хмельницької області. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] » (а.п. 16). [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками були [PERSON] та [PERSON] . За фактом її народження Майдано-Олександрівською сільською Радою здійснено актовий запис про народження № 17 та видано відповідне свідоцтво [NUMBER] від 14 жовтня 1972 року (а.п. 13). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 19 травня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Майдан-Олександрівською сільською Радою, актовий запис № 5. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 19 травня 1990 року (а.п. 14). З витребуваної у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарської Л.А. копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що її дочки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] успадкували за законом по 1/2 частці спадкового майна (а.п. 30-33, 130-159). 2 липня 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом у рівних частках за кожним на домоволодіння, що розташоване за адресою [ADDRESS] . Листом № 184/01-16 від 2 липня 2025 року нотаріусу видачі свідоцтв про право на спадщину відмовила у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також цим листом спадкоємцям рекомендовано звернутися до суду (а.п. 34). Рішенням виконавчого комітету Майдано-Олександрівської сільської Ради № 26 від 17 липня 2003 року «Про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна» на підставі заяви [PERSON] від 16.07.2003 визнано право власності на нерухоме майно по [ADDRESS] за [PERSON] (а.п. 36, 207, 214). Внаслідок зазначеного рішення виконавчого комітету [PERSON] видано свідоцтво від 25.07.2003 про право власності на домоволодіння, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі яких КП «Бюро технічної інвентаризації» внесено відповідні відомості до реєстру прав на нерухоме майно (а.п. 37, 38). \~ \~ \~ \~ Довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Віньковецької селищної ради від 04.06.2025 № 2-1247 повідомило про реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою [ADDRESS] за [PERSON] (а.п. 35). [INFO] у віці 84 років помер [PERSON] . За фактом його смерті Віньковецькою селищною радою складено актовий запис про смерть № 300 та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 29 листопада 2024 року (а.п. 39). \~ \~ \~ \~ З витребуваної у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кухарської Л.А. копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що останній склав заповіт, яким заповів усе своє майно [PERSON] [INFO] (а.п. 113-129). \~ \~ \~ \~У встановлений строк ним подано \~ \~ \~ \~до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, що передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України. Згідно закріплених положень у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Водночас відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень. Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частина 1 статті 393 Цивільного кодексу України передбачає, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як вірно зазначили позивачі, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV (набув чинності 01.01.2004) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була прийнята до набрання чинності ЦК України, то до даних відносин застосовуються норми ЦК УРСР. Стаття 524 ЦК УРСР встановлювала два види спадкування: за заповітом та за законом. Статтею 549 ЦК УРСР визначено дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~- якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; \~ \~ \~ \~ - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Згідно із приписами частини 2 статті 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном - домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Матеріали справи свідчать про те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] виконали зазначені вище вимоги законодавства та оформили свої спадкові права як спадкоємці першої черги за законом. Однак до складу спадкового майна не увійшло домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до п. 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зазначений нормативний акт не передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України (01.01.2004) та законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виникнення права власності регулювалося на момент закінчення будівництва будинків, споруд, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, право власності на спірне нерухоме майно було зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, і мало наслідком видачу свідоцтва про право власності на домоволодіння від 13 жовтня 1989 року, яке видане виконкомом Віньковецької ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Віньковецької районної ради народних депутатів № 7 від 21 липня 1988 року. Відтак домоволодіння за адресою [ADDRESS] належало [PERSON] на праві власності та повинно було увійти до складу спадщини після її смерті [INFO] . Однак, як зазначалось, 17 липня 2003 року виконавчим комітетом Майдано-Олександрівської сільської Ради прийнято рішення № 26, яким, посилаючись на норми пп. 10 п. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на час винесення рішення), а також тимчасового Положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), орган місцевого самоврядування визнав право власності на спірне домоволодіння за [PERSON] . Надалі саме на підставі зазначеного рішення виконавчого комітету [PERSON] видано свідоцтво від 25.07.2003 про право власності на домоволодіння, на підставі якого БТІ внесено відповідні відомості до реєстру прав на нерухоме майно. Водночас матеріали справи не містять ні інформації, ні документів, що стали підставою для прийняття органом місцевого самоврядування зазначеного акта, а отже суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення. А тому право власності на домоволодіння у [PERSON] виникло з порушенням норм та приписів законодавства на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Щодо обраних позивачами способів захисту своїх прав, то суд звертається до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 05 липня 2023 року у справі 756/9405/21. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі№ 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98). При цьому Верховним Судом у постанові від 20 травня 2021 року у справі № 361/953/16-ц (провадження № 61-3847 св 19) вказано, що визнання\~недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно впливає на можливість реалізації прав особи, яка його отримала, щодо нерухомого майна, отже доводить дієвість та ефективність обраного позивачем способу захисту. Аналогічний висновок наведено Верховним Судом у постанові від 02 червня 2021 року у справі № 351/1317/18 (провадження № 61-16345св20) та багатьох інших. Щодо розподілу судових витрат. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України) та у резолютивній частині рішення зазначається розподіл таких судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України). Згідно з частиною 1 пункту 1 частини 3\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За нормами частини 8\~статті 141ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з позовом позивачами сплачено судовий збір у загальному розмірі 7267 грн 20 коп., а кожним позивачем 3633 грн 60 коп., що підтверджується квитанціями АТ «ТАСКОМБАНК» від 09.07.2025 та 19.07.2025 (а.п. 75, 76, 85, 86). Враховуючи, що у підготовчому судовому засіданні відповідачі визнали позов у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позивачам відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, у розмірі 1816 грн 80 коп. кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивачів підлягає судовий збір у розмірі 1816 грн 80 коп. кожному. При цьому слід врахувати, що до відповідача Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області заявлені дві позовні вимоги (визнати за кожним позивачем право власності на 1/2 частку домоволодіння) та до відповідача [PERSON] заявлені по дві позовні вимоги кожним позивачем (визнати недійсним рішення органу місцевого самоврядування; визнати недійсним свідоцтво про право власності). За майновими позовними вимогами про визнання права власності на 1/2 частку домоволодіння сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. кожним позивачем. За немайновими позовними вимогами про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування; визнання недійсним свідоцтво про право власності сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. кожним позивачем. 7\~липня 2025\~року між\~позивачами [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~адвокатом Солов`єм\~Олександром Васильовичем\~укладено договори\~№ 111,\~112\~про надання\~правничої допомоги.\~Розмір гонорару\~визначено у\~розмірі 10000\~грн 00\~коп.\~за справу.\~7\~липня 2025\~року кошти\~в сумі\~по 5000\~грн 00\~коп.\~\~сплачено кожним\~із позивачів (а.п. 41-45, 216, 217). З огляду на умови договору про надання правничої допомоги та інші докази понесених витрат, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи та з урахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Оскільки позовна\~заява містить\~фактично шість\~позовних вимог\~(кожен\~позивач заявив\~по три\~позовні вимоги),\~дві з\~яких заявлено\~до відповідача Віньковецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, то стягненню з кожного відповідача на користь кожного позивача підлягають витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, а саме: 1/3 частину її розміру з Віньковецької селищної\~ради Хмельницького\~району Хмельницької\~області та 2/3 частини її розміру - з [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved