Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, попередньо домовившись з відповідачем про всі істотні умови договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, уповноважила [PERSON] придбати нерухомість. 14.11.2001 року [PERSON] передав [PERSON] кошти та отримав від останньої документи на будинок і земельну ділянку, а також розписку. З листопада 2001 року до теперішнього часу [PERSON] разом із сім`єю проживає у будинку, користується нерухомим майном і земельною ділянкою, доглядає за будинком, постійно робить у ньому поточний і капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги, обробляє городі сплачує податок на землю. Позивач вважала себе власником спірного майна. Оформити договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки у нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки місце перебування відповідача невідоме, а тому позивач звернулася до суду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача надійшла заява про проведення судових засідань без участі позивача та її представника. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала. Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.15, 16 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 06.06.1994 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , який нотаріально посвідчено та зареєстровано (а.с.5-6). Державний акт на право приватної власності на землю серія КР №001801 свідчить, що [PERSON] на підставі рішення сьомої сесії Первозванівської сільської Ради народних депутатів від 07.05.1996 року за №41 належить земельна ділянка площею 0,45 га., розташована по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства (присадибна ділянка) (а.с.7). Технічний паспорт на житловий будинок на серпень 1987 року свідчить, що проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] (а.с.9-10). 14.11.2001 року [PERSON] складено розписку, згідно якої остання отримала від [PERSON] гроші в сумі дві тисячі рублів в обмін на документи володіння будинком у [ADDRESS] . Довідка характеристика №1052, технічний паспорт, договір купівлі-продажу від 06.06.94 року, квитанцію про сплату податку (а.с.11). [PERSON] сплачено податок на землю, що підтверджують квитанції на прийом податкових платежів від 01.07.2009 року, 07.09.2012 року, 27.05.2013 року (а.с.12-14). Інформаційна довідка з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №429564288 від 02.06.2025\~року свідчить,\~що будь-які відомості стосовно житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження, відсутні (а.с.15). На запит суду ОКП ''Кіровоградське ООБТІ'' надано лист №817-17/20 від 25.07.2025 з якого вбачається, що станом на 01.01.2013 року право власності за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.1994 року №1098 (а.с.40). Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що матеріалами справи не доведено факту укладання сторонами договору купівлі-продажу спірного будинку та земельної ділянки. Видана розписка жодним чином не стосується позивачки, не містить посилання, що [PERSON] укладено угоду в інтересах позивачки та вона уповноважувала його на це. Стороною позивача не доведено, що відповідачка ухилялася та ухиляється від укладання нотаріально посвідченого договору, а також втрачена така можливість. Крім цього, аналіз викладених вище норм свідчить, що якщо правочин повністю або частково виконаний однією зі сторін, а інша ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, що виконала правочин (або її правонаступника), може визнати його дійсним, проте ці правила не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та реєстрації, оскільки договір, який підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації, є укладеним із моменту його реєстрації. Оскільки, при укладенні договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не було дотримано обов`язкових вимог чинного законодавства щодо форми таких договорів, а саме нотаріально не посвідчено та не проведено реєстрацію, то зазначений договір є неукладеним і таким, що не породжує для сторін права та обов`язки, що унеможливлює визнання його дійсним і відповідно визнання права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed