Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

У серпні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 20 липня 2023 року між\~товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачем було укладено кредитний договір №7782380, відповідно до якого остання отримала кредит. Водночас 25 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №103662755, відповідно до якого остання отримала кредит. Крім цього 6 липня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] було укладено договір позики № 4275814, відповідно до якого остання отримала позику. 20 липня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики № 76541751, відповідно до якого [PERSON] отримала позику. 6 серпня 2023 року між\~товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (далі ТОВ «Маніфою») та [PERSON] було укладено договір позики №5960057, відповідно до якого остання отримала позику. Посилаючись на те, що [PERSON] умови договорів не виконує, а також на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вищевказаними договорами, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 125114,40 грн, з яких заборгованість за кредитним договором №7782380 за основною сумою боргу 6230,00 грн, за відсотками 18806,20 грн та за комісією 1330,00 грн; заборгованість за кредитним договором №103662755 за основною сумою боргу 7000,00 грн, за відсотками 20475,00 грн та за комісією 700,00 грн; заборгованість за договором позики №4275814 за основною сумою боргу 10000,00 грн, за відсотками 25100,00 грн; заборгованість за договором позики №76541751 за основною сумою боргу 9000,00 грн, за відсотками 22275,00 грн; заборгованість за договором позики №5960057 за основною сумою боргу 1500,00 грн, за відсотками 2698,20 грн. 4\~вересня 2025\~року до\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву\~в якому\~представник відповідача\~зазначив,\~що позов\~необґрунтований,\~безпідставний,\~відсутні документи,\~які підтверджують\~існування заборгованості\~ [PERSON] \~перед позивачем,\~не надано\~первинних бухгалтерських\~документів,\~які б\~підтверджували перерахування\~коштів за\~кредитним договором\~відповідачу та\~доказів на\~підтвердження волевиявлення\~відповідача на\~укладення договорів.\~Позивачем не\~доведено належними\~та допустимими\~доказами набуття\~права вимоги\~по кредитних\~договорах,\~умови договорів\~щодо нарахування\~комісії за\~надання кредитів\~є нікчемними,\~тому вимога\~про стягнення\~комісії задоволенню\~не підлягає,\~при нарахуванні\~відсотків за\~кредитними договорами\~не було\~взято до\~уваги статус\~особи відповідача,\~яка є\~дружиною військовослужбовця.\~Згідно пункту\~15\~статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~і членів\~їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Посилаючись на вищевикладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 20 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №7782380, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 100 днів, тобто до 28 жовтня 2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти 2,0% кожен день у пільговий період, який триває 10 днів з дати укладення договору, та 3,% за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, який триває з наступного дня після завершення пільгового періоду до 28 жовтня 2023 року, комісію у розмірі 19% від суми кредиту, яка сплачується одноразово. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом 516875*97. Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» L47396. Всі додатки до договору складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору. Копією платіжного доручення 105689007 від 20 липня 2023 року підтверджується перерахування коштів [PERSON] на банківську карту [NUMBER] . 25 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №103662755, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 7000,00 грн строком на 105 днів, тобто до 7 листопада 2023 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти 1,5% кожен день у пільговий період, який триває 15 днів з дати укладення договору, та 3,% за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, який триває з наступного дня після завершення пільгового періоду до 7 листопада 2023 року, комісію у розмірі 10% від суми кредиту, яка сплачується одноразово. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом 516875*97. Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» F62270. Всі додатки до договору складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору. Копією платіжного доручення 69132700 від 25 липня 2023 року підтверджується перерахування коштів [PERSON] на банківську карту [NUMBER] . 28\~листопада 2023\~року між\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» та\~ТОВ «Мілоан»\~ було укладено договір факторингу №28112023, відповідно до якого кредитор (ТОВ «Мілоан») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитними договорами № 7782380 від 20 липня 2023 року та № 103662755 від 25 липня 2023 року, що підтверджується витягами з Реєстру боржників до цього договору. Долучені до\~матеріалів справи\~розрахунки свідчать\~про те,\~що внаслідок\~неналежного виконання\~ [PERSON] \~кредитних зобов`язань\~по договору про споживчий кредит №7782380 від 20 липня 2023 року,\~в останньої\~виникла заборгованість\~у розмірі\~26366,20\~грн,\~з яких:\~заборгованість за\~основною сумою\~боргу\~ 6230,00\~грн,\~заборгованість за\~відсотками\~ 18806,20\~грн,\~заборгованість за\~комісією 1330,00\~грн;\~по договору про споживчий кредит №103662755 від 25 липня 2023 року виникла заборгованість у розмірі 28715,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~ 7000,00 грн, заборгованість за відсотками\~ 20475,00 грн, заборгованість за комісією 700,00 грн. 6 липня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №4275814, відповідно до якого остання отримала позику в розмірі 10000,00 грн строком на 30 днів, погодили базову процентну ставку за перший день користування позикою в розмірі 22,21% та базову процентну ставку з другого дня користування позикою 2,50%. Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 54PhCxMQP0. 20 липня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №76541751, відповідно до якого остання отримала позику в розмірі 9000,00 грн строком на 30 днів, погодили базову процентну ставку за користування позикою 2,50% та знижену процентну ставку за користування позикою 0,75%. . Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором r5eeKfqKgv. Згідно договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткових угод до нього кредитор (ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за договором позики № №4275814 від 6 липня 2023 року та договором позики №76541751 від 20 липня 2023 року , що підтверджується витягами з Реєстру боржників до цього договору. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики №4275814, в останньої виникла заборгованість у розмірі 35100 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~ 10000,00 грн, заборгованість за відсотками\~ 25100 грн та за договором позики №76541751 виникла заборгованість у розмірі 35100 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~ 9000,00 грн, заборгованість за відсотками\~ 22275,00 грн. 6 серпня 2023 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №5960057, відповідно до якого остання отримала позику в розмірі 1500,00 грн строком на 62 дні, тобто до 7 жовтня 2023 року, погодили базову процентну ставку за користування позикою 2,49% в день та основну фіксовану процентну ставку за користування позикою 3% в день. Позика надається шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] . Договір та паспорт позики підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором d26661 та w16594. З повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» №2782_240528140654 від 28 травня 2024 року вбачається, що 6 серпня 2023 року суму 1500,00 грн перераховано на карту № [NUMBER] . Згідно договору факторингу №13/12/23 від 14 червня 2021 року ТОВ «Маніфою») передав у повному обсязі, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за договором позики № 5960057 від 6 серпня 2023 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики №5960057, в останньої виникла заборгованість у розмірі 4198,20 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~ 1500,00 грн, заборгованість за відсотками\~ 2698,20 грн. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до пункту 1 частини 2\~статті 11\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Нормою статті 639\~ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»,\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статті 11 цього Кодексу. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки\~стаття 629 ЦК\~встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. [PERSON] , будучи вільною в укладенні кредитних договорів та договорів позики, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування коштами, з чим відповідач погодилася, підписавши електронними підписами одноразовими ідентифікаторами документи, таким чином погодила умови сплати процентів за користування коштами. Відповідно до частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, доказів належного виконання зобов`язань за договорами не надано. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивача щодо\~стягнення суми\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу підлягають\~ задоволенню,\~а саме\~за договором\~про споживчий\~кредит №7782380\~ \~6230,00\~грн,\~договором про\~споживчий кредит\~№103662755\~ 7000,00\~грн, договором позики №4275814 10000,00 грн, за договором позики №76541751 9000,00 грн, за договором позики №5960057 1500,00 грн, а всього 33730,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами з [PERSON] на користь позивача, суд зазначає наступне. Згідно з частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2\~статті 1056-1\~ЦК України встановлено, що\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 381/4163/14-ц (провадження № 61-11814св20) зазначено, що: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»; Доказів того, що позичальник скористувався своїм правом на продовження строку користування кредитами та позиками і зміни дат повернення всієї суми кредитів та позик матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісні позичкодавці та кредитори продовжили строк дії кредитів і позик. Таким чином суд вважає що відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати процентів поза межами строку надання позик та кредитів. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти та проценти нараховані в межах строку кредитування. Щодо посилання представника відповідача на те, що [PERSON] є дружиною військовослужбовця та звільнена від сплати процентів за користування кредитними коштами в період дії особливого стану, суд зазначає наступне. Згідно чинної редакції частини п`ятнадцятої\~статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(далі Закон №2011-ХІІ), згідно якої військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Разом із тим, ці положення внесені до\~Закону №2011-ХІІ\~згідно із\~Законом України від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року. На час виникнення спірних правовідносин, а саме, у період з 6 липня 2023 року по 7 листопада 2023 року, частина п`ятнадцята\~статті 14 Закону №2011-ХІІ\~була викладена в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.». Тобто на момент укладення сторонами кредитних договорів і договорів позики та строку його дії дружини (чоловіки) військовослужбовців, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, не звільнялися від сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до частини 1\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту\~статті 58 Конституції України, викладеними у\~рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той\~закон\~або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія\~закону\~та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим\~законом\~або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині 1\~статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акту в часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього\~закону\~чи іншого нормативно-правового акту (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп). Відповідно до частини 2\~статті 5 ЦПК України\~акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Як встановлено з умов договорів, проценти не є цивільною відповідальністю боржника за невиконання зобов`язань за цим договором, а є процентами за користування кредитними коштами, тому в даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної сили\~закону\~у часі. Крім того, конструкція частини 15\~статті 14 Закону № 2011-ХІІ\~не передбачає звільнення військовослужбовців та членів їхніх сімей від сплати відсотків за користування кредитом, а лише визначає умови, за яких такі відсотки не нараховуються. Законодавець чітко встановив, що ці умови пов`язані з певними періодами проходження військової служби. Враховуючи це, підстав для застосування принципу зворотної дії\~закону\~в часі до спірних правовідносин не вбачається. Отже, із урахуванням вимог\~статті 5 ЦК України\~щодо дії актів цивільного законодавства в часі, чинна норма частини 15\~статті 14 Закону № 2011-ХІІ, на яку посилається позивач в апеляційній скарзі не регулює спірні правовідносини сторін. З огляду на викладене, на [PERSON] не поширюються положення частини п`ятнадцятої\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~у межах цієї справи, оскільки проценти за кредитом, нарахування яких відповідач вважає неправомірним, були нараховані до набрання чинності змінами до зазначеної норми Закону. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що проценти\~підлягають нарахуванню за договором про споживчий кредит №7782380 за період з 20 липня 2023 року по 28 жовтня 2023 року в розмірі 16935,80 грн, з врахуванням сплати заборгованості по процентах 30 липня 2023 року 490,00 грн та 6 серпня 2023 року 210,00 грн, за договором про споживчий кредит №103662755 за період з 25 липня 2023 року по 7 листопада 2023 року в розмірі 20475,00 грн, договором позики №4275814 за період з 6 липня 2023 року по 5 серпня 2023 року в розмірі 2250,00 грн, за договором позики №76541751 за період з 20 липня 2023 року по 19 серпня 2023 року в розмірі 2025,00 грн, за договором позики №5960057 за період з 6 серпня 2023 року по 7 жовтня 2023 року в розмірі 2698,20 грн, а всього 44384,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення комісії в розмірі 1330,00 грн та 700,00 грн, суд зазначає наступне. Законом України\~«Про\~споживче\~кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. При цьому, відповідно до частини 1\~статті 11 вказаного Закону\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19) відступила від висновків, викладених у постановах ВС від 1 квітня 2020 року в справі № 583/3343/19 та від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20, та прийшла до висновку, що боржник за договором споживчого кредитування може один раз на місяць безоплатно отримувати від банку інформацію про стан кредитної заборгованості. Тому банк не має права передбачати в умовах договору щомісячну плату за такі послуги. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що\~Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Проаналізувавши норми законодавства, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 статті\~11, частини 5 статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Врахувавши те, що в оспореному договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача комісії, оскільки з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до\~Закону України\~«Про\~споживче\~кредитування» та вважає за необхідне відмовити у задоволенні стягнення комісії в розмірі 1330,00 грн та 700,00 грн з відповідача на користь позивача. Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягнення з відповідача заборгованості за договорами в розмірі 78114,00 грн. На підставі\~ статті 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 1890,50 грн.

Outcome: partial