Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

08.10.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить стягнути з: - [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в сумі 49 306,19 грн., інфляційні нарахування - 3 445,92 грн.; 3% річних - 1 253,03 грн.; - [PERSON] на свою користь заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в сумі 1 253,03 грн., інфляційні нарахування - 67,85 грн.; 3% річних - 31,40 грн.; та судові витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] до 02.02.2024 року, [PERSON] з 02.02.2024 року є власником зазначеної кварти на підставі договору дарування квартири. Як зазначає позивач, відповідачі користуються послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, що надаються позивачем, однак свій обов`язок по своєчасній оплаті цих послуг не виконують, внаслідок чого у них виникла заборгованість, в загальному розмірі 56 888,07 грн.. Так як відповідачі своєчасно не сплачують за отримані послуги, на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України мають сплатити 3% річних та інфляційне збільшення боргу. На підставі викладеного, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» звернулось до суду із вказаним позовом. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05.12.2024 року заявлені вимоги задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги за період з 01.03.2019 року по 31.01.2024 року в сумі 49 306 (сорок дев`ять тисяч триста шість) гривень 19 копійок, 3% річних в розмірі 1 253,03 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 3 445,92 грн., судовий збір в сумі 2 874,78 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованість за спожиті послуги за період з 02.02.2024 року по 31.08.2024 року в розмірі 2 783 (дві тисячі сімсот вісімдесят три) гривни 68 копійок, за період з 02.03.2024 року по 31.08.2024 року 3% річних в сумі 30,57 грн., інфляційні нарахування в сумі 66,81 грн. та судовий збір в сумі 153,22 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.04.2025 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2024 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2024 року по справі №761/37487/24 за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, просила задовольнити заявлені вимоги. Представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що квартира є непридатною для проживання та відповідач не проживає у вказаній квартирі, відповідно відсутні підстави для задоволення позову. В той же час представник відповідача відзив у строки, встановлені діючим законодавством не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду позовної заяви, відзив на заявлені вимоги до суду не направила. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.06.2012 року була власником квартири [ADDRESS] до 02.02.2024 року; з 02.02.2024 року на підставі договору дарування квартири, відповідач [PERSON] є власником зазначеної квартири. Відповідачі користуються послугами з утримання будинків та прибудинкових територій за особовими рахунками № [NUMBER] ( [NUMBER] ) - [PERSON] та № [NUMBER] ( [NUMBER] ) - [PERSON] , що надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно ст.ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу України, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При зверненні до суду з позовом позивач зазначає, що відповідачам були надані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, однак вони в порушення вимог діючого законодавства не сплачують за вказані послуги внаслідок чого у [PERSON] за період з серпня 2010 року по січень 2024 року (включно) утворилась заборгованість в розмірі 49 306,19 грн.; у [PERSON] за період з лютого 2024 року по вересень 2024 року (включно) утворилась заборгованість в розмірі 2 783,68 грн., згідно із наданими розрахунками. Відповідачі в судове засідання не з`явились не надали доказів належного виконання зобов`язань та сплати заборгованості. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З копії договору дарування квартири від 02.02.2024 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, що набрало законної сили №2/512/12 від 21.06.2012 року. Однак право власності на підставі зазначеного рішення на квартиру було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором лише 21.12.2023 року. Однак враховуючи що у відповідності до діючого законодавства державна реєстрація права власності це офіційне визнання і підтвердження державою факту набуття права на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а право власності [PERSON] виникло на підставі зазначеного вище рішення суду, тому суд вважає, що саме з моменту виникнення права власності відповідач має нести витрати за утримання квартири. Відповідачі не надали суду доказів, що послуги не надавались чи надавались не в повному обсязі. Представник [PERSON] зазначив, що квартира є в непридатному для проживання стані та відповідач не проживає у вказаній квартирі, а тому вона не має нести витрати на утримання будинку та прибудинкової території. В той же час суду не було надано доказів на підтвердження зазначеного представником відповідача та діюче законодавство не пов`язує технічний стан квартири та факт проживання власника квартири з необхідністю несення витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, надаючи пояснення щодо проживання в цій квартирі [PERSON] , який і має нести витрати на утримання квартири, представник відповідача не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного. Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідачі не сплачували за надані послуги, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а саме: з [PERSON] - 44 820,74 грн., починаючи з 01.07.2012 року (з моменту виникнення права власності та у зв`язку з відсутністю заяви про застосування строків позовної давності); з [PERSON] - 2 783,68 грн. При цьому, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за період з 01.03.2019 року по 28.02.2022 року з [PERSON] 3% річних в розмірі 1 253,03 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 3 445,92 грн. та з [PERSON] за період з 02.03.2024 року (так як обов`язок по сплаті за отримані послуги виник лише в лютому 2024 року) по 31.08.2024 року в сумі 30,57 грн. та інфляційні нарахування в сумі 66,81 грн. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 610, 612, 322 ЦК України, ст.ст. 1, 9, 13, 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу України та

Outcome: partial