Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс», в особі свого представника - адвоката Андрущенка М.В., через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 4019100524 від 19.05.2024 в загальній сумі 17 700 грн та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 19.05.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику №\~4019100524, на підставі якого відповідачу були надані кошти у позику в сумі 4\~000 грн строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість, розмір якої станом на дату підготовки позовної заяви включно становить 17\~700 грн, з яких 4\~000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 700 грн - заборгованість за процентами, 2\~000 грн заборгованість за неустойкою. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 17 700 грн та судовий збір по справі. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «ПУМБ». Представник позивача Андрущенко М.В. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить проводити розгляд справи без участі представника позивача, заперечення проти винесення заочного рішення у сторони позивача відсутні. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації місця проживання, яка повернулась до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, тому, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2025, враховуючи положення ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України,\~судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані позивачем докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Іннова Фінанс» (товариством) та [PERSON] (позичальником) 19.05.2024 укладено в електронній формі договір надання грошових коштів у позику №\~4019100524, який підписаний відповідачем електронним підписом\~одноразовим ідентифікатором br0bp3m0p. Згідно умов вищевказаного договору товариство надає позичальнику кредит у розмірі 4\~000 грн строком на 360 днів, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 1,35 % в день та застосовується, якщо позичальник 18.06.2024 сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. На виконання умов вказаного договору кредитні кошти в розмірі 4 000 грн 19.05.2024 були перераховані відповідачу на платіжну картку № [NUMBER] , яка зазначена в договорі як засіб електронного платіжного засобу позичальника, що підтверджується листом №\~КНО-07.8.5/11515БТ від 29.08.2025, наданого АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду від 31.07.2025. Згідно детального розрахунку заборгованості за договором №\~4019100524 від 19.05.2024 розмір заборгованості відповідача станом на 10.07.2025 складає 17 700 грн, з яких 4\~000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 700 грн - заборгованість за процентами, 2\~000 грн - заборгованість по неустойці. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором надання грошових коштів у позику №\~4019100524\~від 19.05.2024, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 ЦК України. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК\~України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст.\~3\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України). Згідно ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір надання грошових коштів у позику № 4019100524 від 19.05.2024, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором br0bp3m0p. На підставі такого договору відповідачем 19.05.2024 отримані кредитні кошти в розмірі 4 000 грн, які він зобов`язувався повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом, але в порушення умов договору не зробив цього. Статтею 509 ЦК\~України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст.\~1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, зазначених у договорі надання грошових коштів у позику № 4019100524 від 19.05.2024. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору надання грошових коштів у позику № 4019100524 від 19.05.2024 відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4 000 грн та заборгованості за відсотками 11 700 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача неустойки у розмірі 2 000 грн, то слід зазначити наступне. Законом України\~від 15.03.2022\~№ 2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого,\~розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного кодексу\~України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 2 000 грн нарахована відповідачу в період дії в Україні воєнного стану, тобто в період коли відповідач є звільненим від сплати такої неустойки, підстави для її стягнення із відповідача на користь позивача відсутні. За таких підстав позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 15 700 грн, яка включає заборгованість за основною сумою боргу 4 000 грн та заборгованість за відсотками 11 700 грн. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2\~422\~грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2\~ст.\~141 ЦПК України\~до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 148 грн 64 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 422 грн 40 коп. /сума плаченого судового збору/ х 88,70 % /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 2\~148 грн 67 коп.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial