Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № С-114-007460-19-980 від 03.05.2019. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.05.2019 [PERSON] уклав із ПАТ "Ідея Банк" угоду № С-114-007460-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. За умовами договору банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6500 грн. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Банк свої зобов`язання виконав повністю, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти в розмірі 6500 грн строком до 03.05.2024. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку із неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до довідки розрахунку заборгованості станом на 19.12.2023 (дата відступлення) сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком: 6302,21 грн - заборгованість за основним боргом, 10062,55 грн - заборгованість за нарахованими і несплаченими відсотками, а разом 16364,76 грн. 19.12.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-23, у відповідності до умов якого АТ "Ідея Банк" передає (відступає) ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає належні АТ "Ідея Банк" права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, які є невід`ємною частиною договору факторингу. 22.12.2023 між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ "ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 22/12-23, у відповідності до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передає (відступає) ТОВ "ФК «Профіт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК «Профіт Капітал» приймає належні ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, які є невід`ємною частиною договору факторингу. Відповідно до реєстру боржників, ТОВ "ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № С-114-007460-19-980 від 03.05.2019 в сумі 16364,76 грн, з яких: 6302,21 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10062,55 грн - заборгованість за відсотками. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором, ТОВ "ФК «Профіт Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь загальну суму заборгованості в розмірі 16364,76 грн, а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судові засідання 08.10.2025 та 04.11.2025 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, які повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, [PERSON] є належно повідомленим про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.11.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.05.2019 між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладена угода № С-114-007460-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. За умовами угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6500 грн. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних. Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та ДКБО, в т.ч. черговість погашення вимог банку, здійснюватимуться згідно умов ДКБО, а також відповідно до тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua (а.с.6-10). Угода підписана [PERSON] власноручно. Як вбачається з виписки по рахунку, [PERSON] користувався кредитними коштами, здійснюючи їх зняття та погашення заборгованості. Останній платіж здійснено 01.07.2020 (а.с.11-16). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № С-114-007460-19-980 від 03.05.2019 заборгованість [PERSON] станом на 19.12.2023 складає 16364,76 грн, з яких: 6302,21 грн - заборгованість за основним боргом; 10062,55 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.17). 19.12.2023 між АТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 19/12-23, за умовами якого АТ "Ідея Банк" зобов`язується відступити ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 23-34). Відповідно до реєстру боржників № 2, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № С-114-007460-19-980 від 03.05.2019 в сумі 16364,76 грн, з яких: 6302,21 грн - заборгованість за основним боргом; 10062,55 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.32). 22.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 22/12-23, за умовами якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.35-44). Відповідно до реєстру боржників № 2, ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № С-114-007460-19-980 від 03.05.2019 в сумі 16364,76 грн, з яких: 6302,21 грн - заборгованість за основним боргом; 10062,55 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с.41). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Умови і правила надання банківських послуг АТ "Ідея Банк" з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Слід зазначити, що використання кредитних коштів у межах суми кредитного ліміту є передбачуваним для споживача, якому було роз`яснено умови кредитування, тому у суду не викликає сумніву щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, яка становить 6302,21 грн, та заборгованості за простроченими відсотками, яка становить 10062,55 грн, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати - судовий збір в сумі 3028 грн (а.с.5), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу в сумі 7000 грн, суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», додаткову угоду № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, в якій зазначено винагороду в розмірі 7000 грн, акт № 1 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, акт № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025, платіжну інструкцію про сплату послуг згідно акту № 1від 24.07.2025 (а.с.45-53). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved