Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: у провадженні суду перебувала цивільна справа № 343/1839/25 за позовом [PERSON] до ТОВ "ФІНФОРС" про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом. Згідно із заочним рішенням суду від 24.10.2025, повний текст якого складено 29.10.2025, суд позов задоволив. Стягнув із ТОВ "ФІНФОРС" на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 8774,05 грн та 1211,20 грн сплаченого судового збору. Стороні позивача, яка зробила відповідну заяву, у строк до 29 жовтня 2025 року суд надав можливість подати докази щодо розміру понесених судових витрат, які одночасно направити відповідачу, а для вирішення питання про судові витрати призначив судове засідання. 27 жовтня 2025 року представник позивача у системі "Електронний суд" сформував заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ТОВ "ФІНФОРС" на користь [PERSON] 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення його довірителем витрат на професійну правничу допомогу надав відповідні докази, які попередньо доставив до електронного кабінету ТОВ "ФІНФОРС", як корисувача ЄСІТС. У судове засдіання позивач та його представник не з`явилися, останній у заяві про ухвалення додаткового рішення просив проводити розгляд заяви за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом доставлення до його електронного кабінету як скороченого заочного рішення, так і повного змісту заочного рішення, де визначена дата судового засідання для вирішення питання про судові витрати, відповідно 24.10.2025 та 29.10.2025, про що свідчать відповідні довідки про доставку електроного документа (а.с. 41, 47). Будь-яких заяв, клопотань щодо заяви про ухвалення додаткового рішення не висловлював, хоча таку з додатками йому доставив до електронного кабінету як представник позивача (а.с. 56), так і суд (а.с. 57). Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Обставини, які встановив суд: у позовній заяві позивач наводив орієнтовний розмір витрат, які планує понести на професійну правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції - 10000 грн (а.с. 3), а під час розгляду справи по суті його представник повідомив про намір подати докази про понесені витрати на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача - адвокат Васютин Я.В. надав такі докази: - ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Васютином Я.В. серії АТ № 1117525 від 27.10.2025 (а.с. 53); - акт № 01/107/2025 від 27.10.2025 (є додатком № 2 до договору № 107/2025 від 04.04.2025), згідно з якими адвокат надав клієнту таку професійну правничу допомогу: складання та написання письмової претензії до ТОВ "ФІНФОРС" про повернення безпідставно набутих грошових коштів 2000 грн за 2 год, складання та подання до суду позовної заяви - 4000 грн за 4 год, прибуття та участь у судовому засіданні 24.10.2025 - 2000,00 грн за 2 год, на загальну суму 8000,00 грн (а.с. 54, 55). Також у матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги відповідачу [PERSON] адвокатом Васютиним Я.В. серії АТ № 1113670 від 18.09.2025 (а.с. 24) та договір № 107/2025 про надання професійної правничої допомоги від 04.04.2025 у справі про повернення безпідставно стягнутих коштів на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 9212 від 15.04.2020 (а.с. 23), відповідно до якого за надання послуг адвокатом клієнт сплачує гонорар, який складається із сум вартості послуг, тарифи яких узгоджуються сторонами (п. 4.1). Оцінка суду та застосовані норми права: суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази, які надані на її обґрунтування, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.11.2023, справа № 522/18114/21. За змістом ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України). Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. ст. 137 ЦПК України). Згідно із ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.10.2023, справа № 372/2962/21. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги передбачені істотні умови договору, а в акті про надання послуг визначено перелік наданих послуг та їх вартість, з чим позивач погодився. При цьому суд звертає увагу, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Враховуючи викладене вище, а також, що відповідач заперечень щодо розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, не подавав, а суд не може за власною ініціативою їх зменшити одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, зважаючи на складність справи, необхідність надання адвокатом послуг під час розгляду справи та їх характер, пов`язаність цих витрат із досудовим врегулюванням спору, зверненням до суду з даним позовом та розглядом справи по суті, тому дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, а заяву задоволити. На підставі викладеного, ст. 59 Конституції України, ст. 2, 15, 81, 137, 141 ЦПК України, ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", та

Outcome: approved