Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. В обґрунтування поданого позову зазначає, що батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] розлучилися 10.11.2009 року. З того часу позивач проживає з мамою. До 18 років батько частково сплачував аліменти, її життям ніколи не цікавився, участі у вихованні не брав. У вересні 2023 року позивач вступила до Національного університету «Львівська політехніка» за спеціальністю маркетинг на денну форму навчання, термін навчання закінчується 30 червня 2027 року. Таким чином, наданий час позивач навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі на платній формі навчання. Вартість навчання складає 36 855 грн. за рік. Також позивач проживає у гуртожитку, де оплата за рік складає 8 000 грн. Вона не має жодного джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, яка за перший і другий рік навчання, гуртожиток та всі додаткові витрати (харчування, одяг, проїзд, лікування і т.д.) завжди брала на себе. Проте, у мами є ще неповнолітній син, тому наразі вона не має змоги сама все утримувати. Водночас батько зовсім не допомагає матеріально, життям позивача не цікавиться. На даний час батько знаходиться за кордоном, там працює, має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка навчається і потребує матеріальної допомоги. Інших неповнолітніх дітей у нього немає. А тому, позивач просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісячно. Ухвалою судді Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від 08.04.2025 року вказану справу передано до Франківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 23.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву, а також будь яких клопотань на адресу суду не подавав. Як вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1141489 від 24.02.2025 року, зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є наступна адреса: [ADDRESS] . На вказану адресу відповідачу скеровувалися повістки про виклик в судове засідання. При цьому, судову повістку про виклик в судове засідання, призначене на 17.09.2025 року, відповідач отримав, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням про вручення. Однак на виклик до суду відповідач ніяк не відреагував, жодного разу до суду не прибув. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 3\~ст.223 ЦПК України,\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280\~ЦПК\~України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У даному випадку, на переконання суду, наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази, доходить переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11.04.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Калушу Калуського міськрайуправління юстиції Івано-Франківської області). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.2009 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області. Згідно довідки НУ "Львівська політехніка" № 22 від 27.01.2025 року позивач [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання, рівня освіти бакалавр, Інституту економіки і менеджменту НУ «Львівська політехніка». Закінчує навчання в червні 2027 року. Відповідно до умов договору № 700-12к від 09.08.2023 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, який укладено між [PERSON] та НУ "Львівська політехніка" стосовно навчання [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання [PERSON] без урахування інфляції становить 140\~400 грн. 00 коп. Вартість освітньої послуги за 2023 рік - 2024 навчальний рік складає 35\~100 грн. У відповідності до ч. 1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до правового висновку, зробленого в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує зміст положень\~ст. 199 СК України, в тому числі те, що\~Сімейний кодекс України\~виходить із принципу рівності обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на дитину. Аналогічні правові висновки містяться у ряді постанов Верховного Суду, а саме: від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц, від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц, в яких Верховний Суд вказав на рівність обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на повнолітню дитину, незалежно від того, з ким із них вона проживає. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести продовження навчання, потребу в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів ґрунтуються на потребах оплачувати витрати за навчання у відповідному навчальному закладі, що підтверджено належними доказами, наданими позивачем, які містяться у матеріалах справи та не спростовані відповідачем. Більш того, позивач [PERSON] є студентом денної форми навчання, що унеможливлює її працевлаштування і отримання самостійного доходу, відтак, продовжуючи навчання на платній формі та не отримуючи стипендії, позивач потребує утримання батьків. Врахуванню підлягає й те, що навчання на денній формі у вищому навчальному закладі закономірно потребує невід`ємних витрат студента на харчування, одяг, забезпечення необхідним приладдям та навчальними засобами. Водночас у зв`язку з відсутністю матеріальної підтримки з боку батька на даний час весь тягар витрат, пов`язаних із навчанням позивача [PERSON] , лягає на її матір, яка є стороною договору №700-12к від 09.08.2023 року про надання НУ "Львівська політехніка" платної освітньої послуги доньці [PERSON] . В свою чергу, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження неспроможності надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що повнолітня дочка продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, тому потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а її батько має можливість надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, суд враховує заявлений позивачем розмір аліментів у твердій грошовій сумі та зважає на рівність обов`язків обох з батьків брати учать в її утриманні, а також те, що спроможність надавати матеріальну допомогу дорослій доньці відповідачем не спростована, а тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 5000 грн. щомісячно, вважаючи такий розмір аліментів достатнім, справедливим і таким, що може забезпечити потреби позивача, водночас є релевантним встановленим обставинам справи. За таких обставин позов підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я він не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом в порядку ст.ст.192, 201 СК України про збільшення розміру аліментів, якщо для цього будуть наявними обґрунтовані підстави. Частиною 1ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даному випадку позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів 21.02.2025 року, відповідно, присуджені аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати у разі задоволення позову стягуються з відповідача в дохід держави. А тому, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у визначеному законом розмірі 1211 грн. 20 коп. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved