Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Гивель В.П. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), в якій просить визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що заишилася після смерті її мами [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла її мама [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці. Позивачка з 05.08.1983 зареєстрована та проживає у Автономній Республіці Крим. З лютого 2014 АР Крим окупована російською федерацією, а 24.02.2022 почалося повномасштабне вторгнення росії на суверенну територію України. 14.07.2025 позивачка приїхала в с.Буянів Стрийського району Львівської області задля прийняття спадщини після смерті матері. При зверненні до нотаріуса їй відмовлено у реєстрації заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , оскільки нею пропущено піврічний строк для подання такої заяви. Позивачка була позбавлена можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті матері через російську окупацію АР Крим та повномасштабне вторгнення на територію України у лютому 2022 року. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про долучення доказів (а.с.61), заяву про розгляд підготовчого засідання за його і позивача відсутності та призначення справи до судового розгляду (а.с.69), заяву про незаперечення проти відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача [PERSON] (а.с.79), заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача і підтримання заявлених вимог (а.с.103). Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подано заяви про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.38, 41, 44) Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 12.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28). Ухвалою підготовчого засідання від 11.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.47). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 30.10.2025 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, зваживши на позицію сторін, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] і їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 22.05.1992 та 23.07.2025, виданих повторно (а.с.20, 23). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.07.2025, виданого повторно, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27.01.1979 у виконавчому комітеті Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.21). Свідоцтвом про шлюб від 14.06.2005, виданого повторно, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.09.1984 у с. Мельнич Жидачівського району Львівської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.22). У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , наявна відмітка про місце проживання з 05.08.1983 у с.Горностаївка Кримська область (на даний час Автономна Республіка Крим) (а.с.4-5). Згідно із заповітом від 20.01.2011, складеного [PERSON] в с.Мельнич Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №2, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, куди входить жилий будинок і господарські будівлі, а також все те, що належить їй на день її смерті і на що за законом буде мати право, вона заповіла [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.04.2010 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25909662 від 20.04.2010 частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] . Рішення про реєстрію права власності прийнято 20.04.2010 (а.с.15, 16). [PERSON] померла [INFO] у с. Буянів Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2021 серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно з довідкою Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області від 21.07.2025 [PERSON] була постійно зареєстрована та проживала до дня смерті, яка наступила [INFO] , в [ADDRESS] . У виконавчому комітеті Мельницької сільської ради посвідчено заповіт [PERSON] від 20.01.2011 за №2 в користь донька [PERSON] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за вищевказаною адресою (а.с.19). Приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу від 21.07.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що нею пропущено піврічний термін для прийняття спадщини (а.с.17). У паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , наявна відмітка про перетин кордону України на в`їзд 15.07.2024 (а.с.18). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з пропуском позивачем строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та не проживання разом із спадкодавцем постійно на час відкриття спадщини. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, нормами статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до приписів частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 1169 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Вимогами частини 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів частини 1 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з положеннями частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Нормами статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, яким заповіла все своє майно дочці [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, однак [PERSON] у визначений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторони позивача, суд зауважує, що за загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, суд зазначає, що у разі пропуску спадкоємцем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду, є поважними. Так, суд звертає увагу на місце проживання спадкоємця (позивача) [PERSON] , а саме: АР Крим, яка є окупованою російською федерацією територією з лютого 2014 року і ця обставина є загальновідомою. Також, загальновідомою обставиною є повномасштабне військове вторгнення російської федерації на територію України з 24.02.2022, яке триває і на даний час. Таким чином, виходячи із наведених загальновідомих обставин, які не підлягають доказуванню у цій справі, та місця проживання позивача, для своєчасного звернення останньої до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] за місцем її відкриття існували об`єктивні перешкоди, зумовлені окупацією території за місцем проживання позивача та подальшими агресивними воєнними діями російської федерації на території України, які почалися за час дії строку, визначеного 1270 ЦК України, для прийняття спадщини. Підсумовуючи викладене, суд доходить переконання, що тимчасова окупація території АР Крим та повномасштабне військове вторгнення російської федерації на територію України призвела до непоправних перешкод у реалізації позивачем своїх спадкових прав, які не могли бути нею усунуті, у зв`язку із чим право позивача на подання заяви про прийняття спадщини підлягає захисту у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved