Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

09 липня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Позовна заява мотивована тим, що у 2025 році позивачка дізналася, що на примусовому виконанні у приватної виконавиці виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О.відносно неї перебуває виконавче провадження № 67770810 з примусового виконання виконавчого напису № 24181 вчиненого 16.06.2021 приватною нотаріускою Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 18\~288,98 грн; та виконавче провадження № 67699714 з примусового виконання виконавчого напису № 23530 вчиненого 16.06.2021 приватною нотаріускою Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з позивачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 12\~568,72 грн. Позивачка вважає спірні виконавчі написи такими, що підлягають скасуванню, оскільки їй не було надіслано обов`язкове повідомлення-застереження про їх вчинення, а також нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості при вчиненні виконавчих написів. В ході виконання виконавчого напису № 24181 приватним виконавцем було безпідставно стягнено з позивачки 18\~288,98 грн, та в ході виконання виконавчого напису № 23530 стягнено кошти в розмірі 12\~568,72 грн, а тому просила суд\~задовольнити позов\~у повному\~обсязі.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 10 вересня 2025 року представниця відповідача Шпичак К.М. звернулася до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилалася на те, що відповідач не погоджується з доводами позивачки, заперечує проти її вимог. Заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 15\~000 грн є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсності вартості наданих послуг, а тому просила суд відмовити позивачці в позові, та у стягненні витрат на правничу допомогу. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її адвокат Яресько Т.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представниця відповідача Шпичак К.М. надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити позивачці в позові. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 16.06.2021 приватною нотаріускою Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис № 24181, про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № BLaЖГА00052641 від 14.07.2011, який було укладено між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Стягнення заборгованості проводилось за період з 27.03.2018 по 13.05.2021 в розмірі 17\~089,21 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6949,28 грн, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 5939,93 грн, простроченої заборгованості за комісією 4200 грн. Також, 16.06.2021 приватною нотаріускою Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис № 23530, про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № 005-26004-121211 від 12.12.2011, який було укладено між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Стягнення заборгованості проводилось за період з 27.04.2018 по 06.04.2021 в розмірі 11\~368,95 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 6015,21 грн, простроченої заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 5353,74 грн. Вищевказані виконавчі написи знаходилися на виконанні у приватної виконавиці виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О., що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2021 ВП № 67770810, та від 30.11.2021 ВП № 67699714. Статтею 18 ЦК України, визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право винило в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником, що визначено Главою 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перевірці підлягає не лише додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі перевірці підлягають також і доводи боржника в повному обсязі, установлення та зазначення чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, ці обставини встановлюються відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 05 липня 2017 року справа № 754/9711/14-ц. В ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що нотаріусу було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивачки, зокрема оригінали кредитних договорів, або їх нотаріально посвідчені копії, виписки з рахунку боржниці із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитними договорами, а відтак спірні виконавчі написи підлягають скасуванню. Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача грошових коштів безпідставно отриманих в ході виконання спірних виконавчих написів, оскільки відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту\~статті 1212 ЦК України\~вбачається, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права, а збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Частинами 2, 3 ст. 1212 ЦУ України встановлено, що положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на\~законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Листами приватної виконавиці виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 04.07.2025 встановлено, що на виконання виконавчих написів нотаріуса № 23530 від 16.06.2021, та № 24181 від 16.06.2021 приватною виконавицею стягнуто з позивачки на користь відповідача кошти у сумі 17 288,66 грн, та відповідно у сумі 20\~617,88 грн. З вказаного вбачається, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивачки, на підставі спірних виконавчих написів нотаріуса, які у подальшому визнані судом такими, що не підлягають виконанню, відпали, а відтак, суд вважає, що такі кошти підлягають поверненню позивачці відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 3875,84 грн, який підлягає стягненню на користь останньої з відповідача. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з договору про надання правничої (правової) допомоги № 24201 від 05.11.2024, акту прийому-передачі наданих послуг № 1 від 08.07.2025, позивачці було надано послуги правової допомоги, на загальну суму 15\~000 грн. З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг не була доведена належним чином, та з урахуванням заперечень відповідача, та критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial