Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Перша білоцерківська державна нотаріальна контора, в якій просила встановити факт\~ належності [PERSON] \~ правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва на право на спадщину за заповітом № 5-462, яке видане 09.02.2000 р. державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Вишняк О.А. за яким [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на даний час позбавлена можливості провести реєстраційні дії зі своєю власністю, оскільки в правовстановлюючому документі на квартиру, а саме в Свідоцтві на право на спадщину за заповітом № 5-462, яке видане 09.02.2000 р. державним нотаріусом Вишняк О.А. Білоцерківської державної нотаріальної контори вона зазначена як [PERSON] , тобто зроблено помилку в імені заявника. Згідно технічного паспорта на квартиру власниками значаться: [PERSON] ( запис на рос.мові [PERSON] ). Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] , виданий 28 серпня 1998 року виданий Артеміський МВ УМВС України в Донецькій обл.. заявник записана як [PERSON] . Згідно із Свідоцтвом на право на спадщину за заповітом № 5-464, на грошові кошти, яке видане 09.02.2000 р. державним нотаріусом Вишняк О.А. Білоцерківської державної нотаріальної контори Білих Наталя Вікторівна. Відповідно до експертного висновку № 056/1225-m від 29 липня 2025 р. експерта кандидата філологічних наук [PERSON] , вказується що, по ономастичній традиції української мови деякі особові імена мають по кілька офіційних варіантів. З практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки сплутування в мовній практиці та фіксації в документах однієї особи різних варіантів особових імен спільного етимологічного походження (на зразок, [PERSON] ; Опанас / Панас / Афанасій; [PERSON] ; Ксенія / Оксана тощо). Найчастіше такі розбіжності виникають внаслідок змішування варіантних пар імен, що особливо ускладнено при міжмовному перетворенні, коли у різних мовах такі пари кількісно не збігаються і розбіжності зумовлені взаємовпливом ономастичних практик контактних мов. Ідентифікація документальних записів таких варіантів особових імен базована на їх співвіднесенні з типовими явищами в межах відповідних антропонімних парадигм. З урахуванням зазначеного особові імена [PERSON] (паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про право на спадщину за заповітом АВІ № 166796, записи [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом АВІ № 166795, запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування та фіксації в офіційних документах варіантів особового імені [PERSON] / [PERSON] і зумовлені поліваріативністю особових імен спільного етимологічного походження (див. [PERSON] , [PERSON] . Власні імена людей. Словник-довідник. К.: Наукова думка, 1996, с.164). Оскільки внести зміни у свідоцтво позасудовому порядку заявниця не має можливості, вона вимушена звернутись з даною заявою до суду про встановлення факту належності документа, оскільки, для заявниці це має юридичне значення і потрібне для реєстрації та розпорядження правом власності. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2025, головуючим суддею визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 05 листопада 2025 року о 09:00 год. Заявник в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Судом 04.11.2025 року за вх..№63997 отримано заяву, в якій представник заявника адвокат Федоркін А. В. просив розгляд спарви проводитиу\~ відсутності заявника та представника, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа свого представника до суду не направила, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних клопотань чи заперечень до суду не надходило. Суд відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 26.08.1998 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Артемівською ОДПІ 25.01.2000 р., прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено [PERSON] , [INFO] . Згідно із Свідоцтвом на право на спадщину за заповітом, яке видане 09.02.2000 р. державним нотаріусом Вишняк О.А. Білоцерківської державної нотаріальної контори зареєстроване в реєстрі за №5-464, спадкова справа під №505, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр.. [PERSON] , померлої [INFO] є гр.. [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається\~ з: грошового вкладу з відповідним процентами та всіма видами компенсації по ньому, що зберігається у філії Ощадного банку №211/047 м. Біла Церква на рахунку № [NUMBER] і належав померлій на підставі ощадної книжки. Відповідно до Свідоцтва на право на спадщину за заповітом, яке видане 09.02.2000 р. державним нотаріусом Вишняк О.А. Білоцерківської державної нотаріальної контори зареєстроване в реєстрі за №5-462, спадкова справа під №505, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр.. [PERSON] , померлої [INFO] є гр.. [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається\~ з: квартири під [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , властниклом квартири значиться [PERSON] ( запис на рос.мові [PERSON] ). З експертного висновку № 056/1225-m від 29 липня 2025 р., виданого експертом кандидатом філологічних наук [PERSON] , вбачається, що в ономастичній традиції української мови деякі особові імена мають по кілька офіційних варіантів. З практики лінгвістичних експертиз відомі численні випадки сплутування в мовній практиці та фіксації в документах однієї особи різних варіантів особових імен спільного етимологічного походження (на зразок, [PERSON] ; Опанас / Панас / [PERSON] ; [PERSON] ; Ксенія / Оксана тощо). Найчастіше такі розбіжності виникають внаслідок змішування варіантних пар імен, що особливо ускладнено при міжмовному перетворенні, коли у різних мовах такі пари кількісно не збігаються і розбіжності зумовлені взаємовпливом ономастичних практик контактних мов. Ідентифікація документальних записів таких варіантів особових імен базована на їх співвіднесенні з типовими явищами в межах відповідних антропонімних парадигм. З урахуванням зазначеного особові імена [PERSON] (паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про право на спадщину за заповітом АВІ № 166796, записи [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за заповітом АВІ № 166795, запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування та фіксації в офіційних документах варіантів особового імені [PERSON] / [PERSON] і зумовлені поліваріативністю особових імен спільного етимологічного походження (див. [PERSON] , [PERSON] . Власні імена людей. Словник-довідник. К.: Наукова думка, 1996, с.164). Заявник зазначає, що в зв`язку із допущеною помилкою в свідоцтві на\~ право на спадщину за заповітом №5-462, а саме в невірному написанні її ім`я « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », вона позбавлена можливості зареєструвати право власності на майно. Оскільки внести зміни у свідоцтво позасудовому порядку заявниця не має можливості, вона вимушена звернутись з даною заявою до суду про встановлення факту належності документа, оскільки, для заявниці це має юридичне значення і потрібне для реєстрації та розпорядження правом власності. Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище,ім`я,по батькові, місце і час народженняякої, що зазначенів документі, не збігаютьсяз ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженняцієї особи,зазначеним усвідоцтв іпро народження або паспорті. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд, аналізуючи надані заявником письмові докази, встановлені обставини справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування своїх вимог, були підтверджені сукупністю наданих доказів. Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved