Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона має з відповідачем двох спільних дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання їх дітей, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття кожним із дітей (а.с. 1 - 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк подав відзив на позов за змістом якого повідомив про те, що дитину усиновлено іншим чоловіком, а тому припиняється стягнення з нього аліментів (а.с. 16, 19, 21). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 31 липня 2018 року і серії [NUMBER] від 16 березня 2023 року (а.с. 7, 8). Діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується відповідною довідкою старости села Здорівка від 28 квітня 2025 року № 57/13/05.01-22 (а.с. 9). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом не встановлено будь-які обставини щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Воднораз, суд вважає безпідставними і необґрунтованими вимоги позивачки про продовження стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання молодшого сина після досягнення старшим сином повноліття, оскільки такі вимоги є передчасними й дане питання врегульовано спеціальним законом. Зокрема, відповідно до норми частини третьої статті 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Тобто, дії батьків стосовно стягнення аліментів після досягнення старшою дитиною повноліття, визначені сімейним законодавством й не можуть бути вирішені наперед станом на [INFO]. Таким чином, з урахуванням вищенаведеної норми сімейного законодавства, суд відмовляє в задоволенні вимог позивачки про продовження стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання молодшого сина після досягнення старшим сином повноліття. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в обсязі та розмірі визначеному судом. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, у зв`язку звільненням позивача від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку із задоволенням позову згідно із вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок за одну позовну вимогу немайнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: partial