Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

у квітні 2025 року Автокооператив № 26 звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті членських внесків за 2022, 2023 та 2024 роки на загальну суму 3450 грн. та штраф за невчасну сплату членських внесків у сумі 69000 грн. Обґрунтовано позов тим, що Автокооператив № 26 було утворено фізичними особами, які добровільно об`єдналися на основі свого членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності на засадах самоврядування. Автокооператив діє на підставі статуту, остання редакція якого затверджена загальними зборами членів кооперативу (протокол № 1 від 22.01.2017) та зареєстрований Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 27.04.1999 свідоцтво серія А00 № 104563. У 1977 році відповідач вступив до гаражного кооперативу Автокооператив № 26, ставши його членом та побудував гаражний бокс № [NUMBER] . Протягом 1977-2019 років відповідачем справно сплачувались платежі, встановлені загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. Починаючи з 2019 року відповідач перестав належно сплачувати членські внески, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість по сплаті членських внесків за 2022-2024 роки в розмірі 3450 грн. Крім того відповідачем відповідно до умов Статуту, нараховано штрафні санкції за несплату членських внесків у розмірі 69000 грн. Позивачем 22.05.2024 та 19.03.2025 було направлено відповідачу листи-претензії з пропозицією сплати заборгованість, однак відповідач на листи не відреагував, заборгованість не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~29\~травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що він є особою з інвалідністю першої групи, інвалідом війни, ветераном праці, пенсіонером та просив скасувати всі вимоги за позовною заявою та звільнити його від сплати судового збору. Проте, копію зазначеного відзиву відповідач позивачу не надіслав, а подав її до суду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав і у його задоволенні просив відмовити повністю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на відсутність правових підстав для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як зазначено в позовній заяві, відповідач в 1977 році вступив до гаражного кооперативу Автокооператив № 26, ставши його членом та побудував гаражний бокс № [NUMBER] . Протягом 1977-2019 років відповідачем сплачувались платежі, встановлені загальними зборами (зборами уповноважених) членів кооперативу. Автокооператив діє на підставі статуту, остання редакція якого затверджена загальними зборами членів кооперативу (протокол № 1 від 22.01.2017) та зареєстрований Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 27.04.1999 свідоцтво серія А00 № 104563 (а.с. 7-15) Відповідно до пункту 3.1 Статуту, кооператив створено з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів. Підпунктами 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.1 встановлено, що член кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги Статуту та внутрішніх нормативних документів (положення, Інструкції, Правила внутрішнього розпорядку, тощо) кооперативу, а також виконувати рішення Загальних зборів та правління кооперативу; своєчасно сплачувати членські внески та вносити інші платежі в строки та на умовах, передбачених цим Статутом та рішеннями загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу. Пунктом 5.3 Статуту, встановлено, що за невиконання своїх фінансових зобов`язань (несплати платежів у терміни визначені загальними зборами (зборами Уповноважених), члени кооперативу сплачують кооперативу штраф. Розмір штрафу не може бути менше двадцятикратної суми заборгованості, та в окремих випадках може бути збільшений за Загальних зборів (зборів Уповноважених) членів кооперативу. Відповідно до пункту 11.4 Статуту кооперативу, джерелами формування майна кооперативу є: членські внески (вступні, експлуатаційні та цільові); неустойки у вигляді штрафу, пені або майна, передані кооперативу його членами у разі порушення ними своїх зобов`язань перед кооперативом чи нанесення матеріальних збитків кооперативу; інші не заборонені законодавством надходження. Рішеннями загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу та рішенням правління кооперативу про розмір членських внесків встановлено наступні розміри членських внесків: -2022 рік 1050 грн. (рішення правління Автокооперативу № 26 від 3 січня 2022 року протокол №1); -2023 рік 1200 грн. (рішення правління Автокооперативу № 26 від 22 січня 2023 року протокол №1); -2024 рік 1200 грн. (рішення правління Автокооперативу № 26 від 21 січня 2024 року протокол №1) (а.с. 17-25). 30 грудня 2023 року відбулося засідання правління Автокооперативу № 26, де у присутності [PERSON] розглядалося питання про несплату ним членських внесків, на якому останній вкотре категорично відмовився сплачувати внески, визначені загальними зборами (зборами уповноважених). У січні 2024 року [PERSON] було передано довідку про стан його заборгованості за 2019-2023 роки в розмірі 4350 грн. 22 травня 2024 року відповідачу було направлено лист-претензію з пропозицією сплатити заборгованість (а.с. 31). 19 березня 2025 року відповідачу повторно було направлено лист-претензію з пропозицією сплатити заборгованість (а.с. 32). Рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу від 26 січня 2025 року [PERSON] за невиконання фінансових зобов`язань було нараховано штраф в двадцятикратному розмірі від суми заборгованості, як це передбачено п.5.3 Статуту (а.с. 26-30). Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копію посвідчення серії [NUMBER] з якого вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю 1 групи. Відповідно до розрахунків позивача, станом на 20 березня 2025 року у відповідача наявна заборгованість у сумі 72450 грн., яких: 3450 грн. заборгованість зі сплати членських внесків, 69000 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені в Законі України «Про кооперацію». Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки. Кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому законом. Членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» від 10 липня 2003 року №1087-IV (далі - Закон №1087-1V), кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання. Відповідно до статті 12 Закону №1087-1V, основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (стаття 15 Закону №1087-IV). До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу, тощо. Аналіз зазначених вище положень абзацу 10 статті 2, частини першої та другої статті 15 Закону №1087-IV свідчить, що загальні збори членів кооперативу визначають шляхом прийняття рішень розмір членського внеску та порядок його сплати, в тому числі і періодичність оплати. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо), або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконати його обов`язок. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягаю виконанню у цей термін. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (зі змінами станом на 03.08.2023) в частині безпідставності вимог про стягнення з нього членських внесків та штрафу, окрім цього просить звільнити його від сплати судового збору. Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» надаються пільги, переваги та соціальні гарантії інвалідам та ветеранам війни. Так, згідно статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», на всіх автостоянках незалежно від форми власності, які є суб`єктами господарської діяльності чи належать цим суб`єктам, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються, облаштовуються місця для безоплатного зберігання (за рахунок коштів місцевих бюджетів) транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті. Кількість місць на автостоянці для безоплатного зберігання транспортних засобів встановлюється за поданням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до потреби з позначенням цих місць дорожніми знаками та відповідною розміткою. Порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 2 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається: водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії); громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, що є власниками транспортних засобів і перевозять осіб з інвалідністю (далі - організації). Не мають права на безоплатне зберігання транспортних засобів згідно з цим Порядком фізичні та юридичні особи, зазначені в абзацах другому і третьому цього пункту, що є власниками гаражів, розташованих на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де зареєстровані такі особи. Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що органи місцевого самоврядування: встановлюють з урахуванням потреби кількість місць для безоплатного зберігання транспортних засобів водіїв та організацій (далі - місця для безоплатного зберігання транспортних засобів) на всіх автостоянках незалежно від форми власності, що є суб`єктами господарської діяльності або належать зазначеним суб`єктам, які надають послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються. Отже, Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачені пільги, переваги та соціальні гарантії інвалідам та ветеранам війни, однак пільги на сплату членських внесків у гаражному кооперативі не передбачені, а відтак відповідач у повному обсязі несе обов`язок зі сплати членських внесків у гаражному кооперативі, членом якого він є. За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язань, та не сплатив заборгованість по сплаті членських внесків за 2022-2024 роки, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 3450 грн. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу за несплату членських внесків суд зазначає наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або законі та які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зі змісту зазначених норм убачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо. Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Відповідно до правової позиції «Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій» (п. 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17) суд наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Суд, дослідивши зібрані у справі докази та обставини справи в їх сукупності, особу відповідача, перевіривши всі доводи сторін, урахувавши наведені положення законодавства, встановивши наявність обставин, які мають істотне значення для визначення розміру штрафних санкцій та їх зменшення у цьому випадку, зокрема, те, що позивач не надав доказів понесення збитків у зв`язку із таким простроченням, а також зважаючи на розмір заявлених штрафних санкцій і їх співрозмірність наслідкам порушення, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу в сумі 1000 грн. Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за членськими внесками та за штрафними санкціями в сумі 4450 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючи, що відповідач є особою з інвалідністю 1 групи, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 185 грн. 92 коп. слід компенсувати Автокооперативу № 26 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial