Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, вказавши, що вона є донькою [PERSON] та народилась [INFO] .. На даний момент навчається на факультеті педагогічної освіти на денній формі навчання в Криворізькому державному педагогічному університеті. Через навчання в неї немає можливості працювати та забезпечувати себе самостійно. Фізичний та фінансовий стан [PERSON] дозволяє йому сплачувати на її утримання в період навчання 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів до закінчення навчання. Ухвалою суду\~від 21.02.2025\~прийнято до\~розгляду позовну\~заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Мірошниченко М.В. просила відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідач має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , 2009р.н., на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 25% з 2018р. 28.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка [PERSON] зазначила, що утримання відповідачем неповнолітньої дитини, не є перешкодою для сплати аліментів на її утримання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи. Представник позивачки адвокат Максимов Р.І. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги для оплати проїзду, купівлі канцелярського приладдя, купівлі одягу, збалансованого харчування. Відповідач в судовому засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки у судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, виходячи з фактичних обставин справи. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч.3 ст.12 та ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №15-463 від 02.09.2025 року, яка видана [PERSON] в тому, що вона дійсно є студентом 3 курсу факультету педагогічної освіти денної форми навчання Криворізького державного педагогічного університету та термін навчання по 30.0.2027. Як вбачається з досліджених судом додатків до заперечення на позовну заяву від 18.03.2025 року, згідно рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 12.03.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) починаючи з 23.01.2018 до повноліття дитини. Відповідно до довідки №585 від 19.07.2025 військової частини [NUMBER] з [PERSON] утримуються аліменти. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно із статтею 1\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Згідно ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ст.199\~СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначає позивачка, відповідач [PERSON] має можливість надавати таку матеріальну допомогу, оскільки має постійне місце роботи та стабільний дохід, що підтверджується наданою до суду довідкою про доходи від 19.07.2025 року, відповідно до якої загальна сума доходу відповідача за період з січня 2025 по травень 2025 року складає 255436,35грн. За змістом ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями статті 141\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши все в сукупності та враховуючи те, що [PERSON] досягла вісімнадцятирічного віку, ніде не працює, оскільки навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати і самостійно себе утримувати, а тому потребує матеріальної допомоги. Враховуючи також те, що відповідач як батько зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги доньці у зв`язку з навчанням, тягар її утримання не може бути покладений тільки на матір, то, з відповідача підлягають стягненню аліменти на період її навчання, а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу на утримання доньки. Також суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, наявність на утриманні відповідача неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому суд приходить до висновку про можливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] та вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, що на думку суду буде відповідати інтересам кожної із сторін. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8\~000, 00грн., суд виходить з наступного. Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) Згідно з вимогами частин 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Пунктами 1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Так, позивачем документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу в розмірі 8\~000, 00 грн. Суду надано копію платіжної інструкції, копію договору про надання правничої допомоги. З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги ті обставини, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються належними і допустимим доказами, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 8000грн. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.141\~ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial