Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача, починаючи з дня подання такої заяви і до закінчення сином навчання або досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову вказує на те, що позивач з літа 2005 року по серпень 2015 року проживала однією сім`єю без укладання шлюбу з відповідачам. Від сумісного проживання сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.03.2017 року у справі №214/1149/17 позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання синів. Позивач працює лікарем-онкологом та отримує заробітну плату у розмірі 25 253 грн. 72 коп., що не дає можливості самостійно повноцінно матеріально утримувати двох дітей, оскільки [PERSON] є студентом Економічно-гуманітарної академії в м. Варшава за напрямком психологія, тип навчання окремі магістерські програми, з терміном навчання з 01 жовтня 2023 року по 30 вересня 2028 року. Останній навчається на платній основі, стипендію не отримує, на період навчання не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому є необхідність у стягненні з відповідача аліментів на його утримання. Між тим, відповідач є працездатною особою, проходить службу у Збройних силах України, інших осіб на утриманні не має. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, але від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, але надав до суду відзив на позовну заяву з якого убачається, що позовні вимоги визнає частково та просить суд стягнути аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/10 частки від усіх видів його заробітку враховуючи, що він сплачує на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, зазначив, що 10 жовтня 2024 року його було визнано особою з інвалідністю та встановлено ІІІ-ю групу інвалідності, програмою медичної реабілітації враховано необхідність медикаментозного лікування, патогенетичної терапії та виробів медичного призначення, працювати за основною професією він не має можливості через протипоказання, а для відновлення його стану здоров`я, він має витрачати суттєві кошти на показну йому реабілітаційну програму. Від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких твердження відповідача, що він сплачує аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його доходів, не відповідає дійсності, оскільки 05 червня 2018 року державним виконавцем у виконавчому провадженні [NUMBER] винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану, а також звернуто увагу суду на те, що відповідач хоча і є особою з ІІІ-ю групою інвалідності, проте дана група є робочою, тому повинен сплачувати аліменти. Інших клопотань та заяв сторонами у справі надано не було. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою дитиною позивача та відповідача у справі, навчаєтьсяза денною формою здобуття освіти в Економічно-гуманітарній академії у Варшаві за напрямком: психологія, строк навчання в якому встановлений до 30 вересня 2028 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення дитиною 23-х років за умовами, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 5,6,7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з урахуванням усіх обставин, які мають істотне значення, а саме: матеріального становища позивача, яка працює у Комунальному підприємстві «Криворізький онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, отримує заробітну плату у розмірі 25 253 грн. 72 коп., утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Економічно-гуманітарній академії у м. Варшава на денній формі навчання, витрати на оплату навчання якого за навчальний рік складають 6 900 злотих, тобто 70 380 грн. 00 коп., з урахуванням матеріального становища платника аліментів, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, є особою з інвалідністю ІІІ-ої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, його працездатності, стану здоров`я, наявності ряду встановлених йому діагнозів та необхідності проходження програм реабілітації і лікування та відповідних на це матеріальних затрат, наявності у нього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по утриманню якого він також має зобов`язання щодо утримання, будучи його батьком, суд визначає розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання саме у розмірі 1/7 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. При цьому, суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідач з червня 2018 року не сплачує на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що державним виконавцем виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів для підтвердження даного факту. Разом з тим, визначаючи строк, з якого і до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ч. 1 ст. 191 СК України та ч. 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, право на утримання припиняється у разі припинення дитиною навчання, але не більш, ніж до досягнення нею 23-х років, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , з 27 лютого 2025 року, тобто з дня пред`явлення даного позову до суду та стягувати їх до закінчення ним навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23-х років. Окрім того, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial