Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 3 жовтня 2025 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги представник позивача обґрунтував тим, що позивачу [PERSON] , [INFO] , [INFO] виповнилося 18 років, тобто вона досягла повноліття. Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2025/000650968 від 16.01.2025 Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно із Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області від 02 березня 2006 року, Позивач [PERSON] народилася [INFO] в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області про що в Книзі реєстрації народжень 02.03.2006 року зроблено відповідний запис за №2. У відомостях про батьків зазначено: Батько [PERSON] (надалі Боржник), мати [PERSON] . На даний час Позивачка є повнолітньою та продовжує навчатися у Комунальному закладі вищої освіти «Волинський медичний інститут». Згідно з довідкою №250 від 12 вересня 2025 року, виданої зазначеним навчальним закладом, [PERSON] дійсно є студенткою 1-го курсу спеціальності 15 Медсестринство ОПП Екстрена медицина/парамедик денної форми навчання. Закінчує навчання 30 червня 2028 року. Оскільки, Позивач навчається на денній (стаціонарній) формі навчання вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Із Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №78413478 від 14.08.2025 видно, що виконавче провадження з примусового виконання про «стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , щомісячно, починаючи з дня подання позову 17.02.2025 до закінчення навчання до 30.06.2025 чи до досягнення двадцяти трьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою» закінчити. З цих підстав, представник позивача просить суд стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як дитини, яка продовжує навчання у Комунальному закладі вищої освіти «Волинський медичний інститут», в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку (а.с.1-2). Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви,\~клопотання учасників\~процесу та інші процесуальні дії у справі 3 жовтня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Куцик-Трускавецькій О.Б. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.11). Своєю ухвалою від 7 жовтня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання (а.с.13). Відповідно до розпорядження керівника апарату Радехівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року зазначені матеріали розподілені судді Магонь О.З. (а.с.18-19). Своєю ухвалою від 23 жовтня 2025 року суд прийняв до розгляду цивільну справу №451/1676/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с.20). 6 листопада 2025 року до суду поступило клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.25). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.23-24). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на зазначене вище та відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи Згідно із Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області від 02 березня 2006 року, позивач [PERSON] народилася [INFO] в селі Миколаїв Радехівського району Львівської області про що в Книзі реєстрації народжень 02.03.2006 зроблено відповідний запис за №2. У відомостях про батьків зазначено: Батько [PERSON] (надалі Боржник), мати [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2025/000650968 від 16.01.2025 позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Позивач [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчатися у Комунальному закладі вищої освіти «Волинський медичний інститут». Згідно з довідкою №250 від 12 вересня 2025 року, виданої зазначеним навчальним закладом, [PERSON] дійсно є студенткою 1-го курсу спеціальності 15 Медсестринство ОПП Екстрена медицина/парамедик денної форми навчання. Закінчує навчання 30 червня 2028 року (а.с.6). Оскільки, Позивач навчається на денній (стаціонарній) формі навчання вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Із Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №78413478 від 14.08.2025 видно, що виконавче провадження з примусового виконання про «стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання, як дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів [PERSON] , щомісячно, починаючи з дня подання позову 17.02.2025 до закінчення навчання до 30.06.2025 чи до досягнення двадцяти трьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою» закінчено (а.с.7). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Позиція суду Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заяву відповідача про визнання позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). За правилами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані: вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження та інші обставини. Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вказано: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.12.2021 (справа № 753/20347/20, провадження № 61-9584св21) наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач [PERSON] навчається та не має можливості офіційно працювати та отримувати доходи, а отже вона об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання за час навчання від своїх батьків, а відповідач є працездатною особою, зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють спірні правовідносини, фактичних обставин справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на користь доньки в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.10.2025 та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати на користь держави. На підставі ст. 16, 182, 187, 189-192, 194-197, 199, 200-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved