Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

Заявник [PERSON] 14.10.2025 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що трудова книжка від 05.05.1981 серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] , [INFO] » (мовою оригіналу), належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви вказала, що у паспорті громадянина України [NUMBER] , виданого Криворізьким РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області 05.08.2019 її прізвище українською мовою « [PERSON] , [INFO] », а російською мовою « [PERSON] , [INFO] ». У її трудовій книжці [NUMBER] заявник записана російською мовою як « [PERSON] ». Вказані розбіжності в написанні прізвища та імені перешкоджають заявнику в призначенні пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку. Оскільки встановлення зазначеного факту неможливе в позасудовому порядку, проте має суттєве значення для заявника для отримання пенсії за віком, вона вимушена звернутися до суду з указаною заявою. Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження в справі в порядку окремого провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Заявник просила задовольнити вимоги, представник заінтересованої особи проти задоволення вимог не заперечувала. Оскільки підстав для відкладення судового засідання, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не встановлено, суд розглянув справу за відсутності учасників процесу, за наявними матеріалами. При цьому, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка р-п Політвідділ Уманського району Черкаської області, 29.12.1979 уклала шлюб зі [PERSON] , про що Красинською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 30. У свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке викладено російською мовою, її прізвище вказано як « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » (а.с.8). Як вбачається з трудової книжки серії [NUMBER] , заведеної 05.05.1981, яка викладена російською мовою, прізвище та ім`я заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до довідки від 07.12.2000 № 29163, до Державного реєстру фізичних осіб 27.11.2000 внесено дані про надання Державною податковою адміністрацією України [PERSON] ідентифікаційного номеру [NUMBER] (а.с.6). Криворізьким районним відділом Управління Міністерства внутрішніх справ України Дніпропетровської області 05.08.1999 заявнику видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , де вказано її повне ім`я українською мовою « [PERSON] », рік народження « [INFO] », місце народження «р-п «Політвідділ» Уманського району Черкаської області», а російською мовою « [PERSON] », рік народження « [INFO] », місце народження «с-з «Политотдел» Уманского района Черкасской области» (а.с.5). При досягненні пенсійного віку [PERSON] звернулася до ГУПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії та отримала рішення про відмову у призначенні пенсії від 05.02.2024 № 046050019511, у якому, серед іншого, зазначено, що до її страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записів трудової книжки [NUMBER] від 05.05.1981, оскільки її ім`я та прізвище не відповідає її паспортним даним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Як визначено у п. 12 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявником на підтвердження належності їй трудової книжки надано свідоцтво про укладення шлюбу, трудову книжку, довідку ДПА України, паспорт громадянина України, дослідженням змісту яких встановлено розбіжності у написанні прізвища [PERSON] як « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] », імені « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] ». Співставленням даних документів, зокрема дати народження, місця народження, ідентифікаційного номера особи, вбачається, що вони стосується однієї особи [PERSON] , [INFO] , уродженки р-п «Політвідділ» Уманського району Черкаської області, РНОКПП [NUMBER] . Таким чином, приймаючи до уваги, що через розбіжності в написанні прізвища та імені заявника [PERSON] у трудовій книжці, які зумовлені перекладом з російської на українську мову з недотриманням правил і принципів міжмовного перетворення власного імені, яке неможливо виправити в позасудовому порядку, із огляду на те, що встановлення факту належності документа заявнику в судовому порядку є єдиним способом, який забезпечить можливість реалізації заявником у повному обсязі права на отримання пенсії, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з чим, понесені заявником судові витрати в справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved