Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-05 00:00:00

22 вересня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Українські фінансові операції» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 83\~280,00 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 8 300,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 44 685,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» - 30 295,00 грн., а також стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 22.12.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4236602 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8 300,00 грн.; Строк кредиту 364 днів, з 22.12.2023 року по 20.12.2024 року; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 7 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 8 300,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 26 липня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та Позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 26/07/2024, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором укладеним з відповідачем. До позивача відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4236602 від 22.12.2023 року у розмірі 52\~985,00 грн. За даними Розрахунку заборгованості за Договором № 4236602 від 22.12.2023 року первісним кредитором було нараховано проценти за період з 22.12.2023 року по 26.07.2024 року у розмірі 44\~685,00 грн., та крім того після укладення договору факторингу позивачем в межах строку договору було також нараховано проценти за період з 27.07.2024 року по 20.12.2024 року (кінцевий строк кредитування) відповідно до наступного: 8\~300,00 грн. * 2,5 % = 207,5 х 146 календарних днів = 30\~295,00 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складає 83\~280,00 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 8 300,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 44 685,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» - 30 295,50 грн. Всупереч умовам Договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4236602 від 22.12.2023 року у загальному розмірі 83\~280,00 грн. Також, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. Крім того, позивач просив: в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції»; та Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 06 жовтня 2025 року. Розглянувши клопотання представника позивача Дідух Є.О. про витребування у АТ КБ «Приватбанк» інформації щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; інформацію щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» за період з 22.12.2023 включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 8300 за ініціативою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА, суд ухвалив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки воно належним чином не обґрунтоване та представником позивача не доведено, що обставини на підтвердження яких він просить витребувати докази входять до предмета доказування по справі або не визнаються іншим учасником справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 4236602 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА надає відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає 8 300,00 грн.; строк кредиту 364 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 7 днів; стандартна процентна ставка 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 83\~830,00 грн. (а.с. 22-31). Вказаний договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику [PERSON] обумовлені кредитним договором грошові кошти. Відповідач отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористалася наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися кредитні правовідносини, у яких право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514\~ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. В подальшому, 26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» як фактором було укладено Договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 81-85). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 26 липня 2024 року до договору факторингу № № 26/07/2024 від 26 липня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4236602 від 22 грудня 2023 року, укладеним з [PERSON] , сума заборгованості становить 52\~985,00 грн., з яких: 8 300,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 44\~685,00 грн. сума заборгованості за процентами (а.с. 54-55). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4236602 від 22 грудня 2023 року заборгованість відповідача становить 83\~280,00 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 8 300,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 44\~685,50 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 146 календарних днів - 30 295,00 грн. (а.с. 56-62). Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит (позику), яке підлягає судовому захисту у спосіб визначений позивачем. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» в цій частині є обґрунтованими. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4236602 від 22 грудня 2023 року у загальному розмірі 83\~280,00 грн., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 8 300,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 44\~685,50 грн., нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 146 календарних днів - 30 295,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» правничу допомогу у даній справі надавав адвокат Дідух Є.О., що підтверджується договором № 01/08/2024-А про надання правової допомоги від 01 серпня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О. (а.с. 73-74), заявкою № 4236602 від 25 вересня 2024 року на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року (а.с. 35-36) та довіреністю від 01 серпня 2024 року (а.с. 72). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 10 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідух Є.О. було підписано Акт № 4236602 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 01/08/2024-А про надання правової допомоги від 01 серпня 2024 року, згідно з яким адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги професійної правничої допомоги в рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості, загальна вартість наданих послуг становить 10\~000,00 грн., витрачено всього 12 годин часу (а.с. 33). Отже, суд вважає встановленим, що позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Дідух Є.О., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 10 000,00 грн., а також витрачений на вказані послуги час (12 годин) є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг з надання професійної правничої допомоги у вказаній справі є очевидно завищеною та такою, що не відповідає складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial