Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання, в якому зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2006 по 2013 рік, який розірвано рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02.10.2013. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , яка зараз є повнолітньою та з 01.09.2024 почала навчатись у м. Полтаві в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Оскільки донька [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати, тому потребує коштів на здобуття освіти, а саме, оплату за навчання, проживання в гуртожитку, придбання харчів, одягу, взуття тощо. Кошти на потреби навчання надає тільки позивач, батько дитини [PERSON] коштів не надає, не цікавиться життям і навчання доньки. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів) на період навчання доньки, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою суду від 27.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх необґрунтованими, а тому, в їх задоволенні просить відмовити. Зазначив, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, а отже зобов`язаний утримувати дружину [PERSON] і її дитину [PERSON] , яка навчається в Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка. Крім того, у нього наявний обов`язок утримувати доньку [PERSON] згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2013 року по справі №545/1208/2012. Також, у відповідача на утриманні перебуває хвора мати [PERSON] , у нього низький рівень доходів (грошового забезпечення) солдата ЗС України. Крім того, він має заборгованість по аліментах за рішенням суду на утримання доньки [PERSON] у розмірі 89261,01 грн. Зазначив, що при визначенні розміру аліментів слід взяти до уваги можливість матеріального забезпечення повнолітньої дитини позивачкою. Вважає, що позивачем не доведено придбання ноутбука та окулярів, а також проживання [PERSON] у гуртожитку, а й відповідно її навчання в університеті. Також вказує, що донька не зверталась до відповідача з проханням про матеріальну допомогу у вигляді аліментів, а про потребу в грошах відповідач дізнався лише з позовної заяви. Вважає, що у разі наявності підстав для задоволення позову, достатнім буде стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час її навчання у НУ «Полтавська політехніка ім. Ю. Кондратюка», але не більше як до досягнення донькою 23 років. Представник позивача надав до суду 16 вересня 2025 року відповідь на відзив. Зазначив, що утримання відповідачем його дружини [PERSON] не підтверджується доказами її непрацездатності, не надано доказів витрат, надання матеріальної допомоги, а в свідоцтві про народження дитини в графі батька вказано [PERSON] , тобто відповідач не є батьком дитини та не зобов`язаний її утримувати. Наявність утримання доньки [PERSON] , [INFO] згідно копії рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15.04.2013 не підтверджується, так як рішення немає конкретних прізвищ учасників справи та відсутня печатка та штамп суду. Факт утримання відповідачем хворої матері [PERSON] не підтверджено доказами, а довідка лише підтверджує факт реєстрації місця проживання. [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує дохід у вигляді заробітної плати від 48000 до 50000 грн. щомісячно. Наявна заборгованості по аліментах у розмірі 89261,01 грн. на утримання дітей [PERSON] , та [PERSON] вказує на небажання виконувати відповідачем батьківські обов`язки. У довідці НУ «Полтавська політехніка ім. Ю. Кондратюка» №174 від 03.03.2025 вказано, що термін навчання [PERSON] з 01.09.2024 по 30.06.2028, яка дійсна до 30.06.2025, а тому система ЄДЕБО не знайшла за даними РНОКПП студента в спеціальній формі на сайті. Заперечення відповідача проти позову є необґрунтованими, а тому підстави для відмови у задоволенні відсутні. Крім того, у позивача наявні чеки на придбані товари чи послуги для дитини, а відповідач їх не має взагалі, бо не цікавиться своєю дитиною та її навчанням. Позивач та її представник, в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі. Також у заяві від 29.09.2025 просили при ухваленні рішення врахувати, що відповідач вже сплачує аліменти на одну дитину згідно рішення суду по справі №545/1208/2012, врахувати статус відповідача як військовослужбовця та при визначенні розміру аліментів не враховувати такі види доходу: допомога на лікування, речове та продовольче забезпечення, у т.ч. грошову компенсацію, додаткову винагороду за участь у бойових діях, оскільки вказані виплати мають компенсаційний характер та пов`язані з ризиком для життя. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] . Батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Крім того сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (зворот а.с.117). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2013 року розірвано шлюб між сторонами, укладений 14.10.2006 в Центральному відділі ДРАЦС Полтавською МУЮ Полтавської області (актовий запис №1820) (а.с.12). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15.04.2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягненню дітьми повноліття. Донька [PERSON] (третя особа по справі) досягла повноліття. Позивачем 12.08.2024 укладено із Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» договір №09.12-24 про навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та договір № 09.12-24 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» щодо навчання доньки [PERSON] (а.с.13-14). Вартість навчання за 2024-2028 роки становить 78800 грн. Згідно довідки № 174 від 03.03.2025, [PERSON] є студенткою 1 курсу, групи 101-КБ Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Форма навчання денна (контракт). Наказ про зарахування №827-ф, від 12.08.2024, термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Довідка дійсна до 30.06.2025 (а.с.15). Згідно копії довідки №805 від 06.10.2025, [PERSON] є студенткою 2 курсу групи 201-КБ Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» на денній формі навчання (контракт). Довідка дійсна до 31.12.2025 (а.с.136). Відповідно до студентського квитка серії [NUMBER] , [PERSON] є студенткою «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Дійний до 30 червня 2028 року (а.с.137). 13 серпня 2024 року, 09 грудня 2024 року, позивач [PERSON] сплатила за навчання доньки по 9850,00 грн, що вбачається із платіжних документів (а.с.16). [PERSON] укладено договір найму житла в гуртожитку Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» та отримано перепустку до гуртожитку № [NUMBER] (зворот а.с.137, зворот а.с.139). [PERSON] придбано ноутбук вартістю 40997 грн., та окуляри для зору вартістю 6000 грн., що вбачається з копій квитанцій (а.с.17, 18, 139). Відповідач [PERSON] з 17 лютого 2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.95). [PERSON] , донька дружини відповідача, є студентом Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, факультет «Психології і соціальної роботи», денна форма навчання до 30.06.2028, що підтверджується довідкою університету №527 та студентським квитком серії [NUMBER] (а.с.97,98). Відповідно до довідки №1559 від 08.09.2025 КП «ЖЕО» №2 Полтавської міської ради за адресою [ADDRESS] відповідач зареєстрований за вказаною адресою, разом з матір`ю [PERSON] і сестрою [PERSON] (а.с.100). Згідно розрахунку Шевченківського ВДВС у м. Полтаві від 19.08.2025 №80158, [PERSON] станом на 01.08.2025 має заборгованість по сплаті аліментів на суму 89261,01 грн. (а.с.101-103). Відповідач [PERSON] призваний у ЗС України за мобілізацією на підставі Указу Президента України №933/2024 від 31.1.02024 та проходить службу у військовій частині [NUMBER] з 14.11.2024 по теперішній час (а.с.53-56). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по травень 2025 року [PERSON] має регулярний дохід та отримує виплати з військової частини [NUMBER] . За період з грудня 2024 року по травень 2025 року його заробітна плата склала: грудень 2024 49207, 21 грн. (утримано податку - 8857, 29 грн. та 738, 11 військового збору); січень 2025 49844, 41 грн. (утримано податку 8971, 99 грн. та 747, 67 грн. військового збору); лютий 2025 50557, 80 грн. (утримано податку 9100, 40 грн. та 758, 37 грн. військового збору); березень 2025 46272, 09 грн. (утримано податку 8328, 98 грн. та 694, 08 грн. військового збору); квітень 2025 45719, 09 грн. (утримано податку 8229, 43 грн. та 685, 79 грн. військового збору); травень 2025 46557, 80 грн. (утримано податку 8380, 40 грн. та 698, 37 грн. військового збору) (а.с.46). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналогічний висновок по застосуванню ст. 199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. З матеріалів справи вбачається, що спільна дочка сторін [PERSON] , не досягла 23 років, продовжує навчання у Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», не працює, навчається на очній (денній) формі здобуття освіти, на платній основі за договором, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від свого батька. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992, статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07 серпня 1996 року, статус рішення - остаточне). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Матеріалами справи встановлено, що позивач проживає разом з дитиною, що вбачається з копії паспорту позивача [NUMBER] та довідки №723925-2021 від 21.05.2021 про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] . Позивач витрачає кошти на оплату навчання та придбання комп`ютерної техніки, окулярів, що встановлено з копій платіжних документів, а отже, несе матеріальні витрати на дитину, яка продовжує навчання. Встановленим є той факт, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач. В той же час відповідач [PERSON] є працездатною особою, отримує регулярний дохід (грошове забезпечення) як військовослужбовець. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач на своєму утриманні має неповнолітнього доньку від шлюбу з позивачем, на яку він зобов`язаний сплачувати аліменти до її повноліття, перебуває у шлюбі з [PERSON] , з якою у нього немає спільних дітей. Отже, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Також відповідачем не надано будь-яких доказів неналежного матеріального стану та неможливість надавати таку допомогу дочці, яка продовжує навчання. Твердження відповідача про низькій рівень доходів є непереконливими, оскільки спростовуються інформацією про його доходи, відповідно до яких останній отримує грошове забезпечення у середньому розмірі від 45000 до 50000 грн, без відрахування обов`язкових платежів. Недоведеним є те, що відповідач утримує повнолітню дитину [PERSON] , оскільки її батьком є [PERSON] , який зобов`язаний в силу СК України утримувати доньку. До аналогічного висновку дійшов суд і стосовно тверджень відповідача щодо утримання матері відповідача [PERSON] , оскільки сама по собі реєстрація відповідача та матері не є доказом такого. Документально підтверджених витрат на утримання вказаних осіб суду не надано. Водночас, суд приймає до уваги наявну заборгованість відповідача по сплаті аліментів на неповнолітніх дітей за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15.04.2013, розмір якої станом на становить 89261, 01 грн., що є навантаженням на матеріальне становище відповідача. Крім того, щодо тверджень відповідача про те, що донька не зверталася до нього з проханням про матеріальну допомогу, що може свідчити про те, що вона не потребує її, суд вважає їх хибними та безпідставними, оскільки законодавство України не зобов`язує повнолітню дитину звертатися до батьків для надання їй допомоги. Утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, що визначено СК України та які повинні цікавитись про її матеріальний стан. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Слід зазначити, що мінімальний та максимальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, є військовослужбовцем, отримує постійний дохід, має зобов`язання щодо сплати аліментів на неповнолітню дочку сторін, а також заборгованості по ним, має на утриманні дружину від іншого шлюбу, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дочки, яка вже досягла повноліття, і не повинен призводити до збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. За викладених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо доводів представника відповідача про неврахування при визначенні розміру аліментів таких видів доходу: допомога на лікування, речове та продовольче забезпечення, у тому числі грошова компенсація, додаткова винагорода за участь у бойових діях, оскільки вказані виплати мають компенсаційний характер та пов`язані з ризиком для життя, суд зазначає, що ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виключний перелік виплат на які не може бути звернено стягнення, а тому, відсутня необхідність у судовому рішенні визначати вказане. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: partial