Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивачки\~ [PERSON] \~адвокат Сидор\~Я.М.\~звернулася до\~суду з\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитинив якому просить стягувати з відповідача в корить позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб з відповідачем 04.10.2019 року. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її вихованні та утриманні. Вони фактично не підтримують шлюбних відносин. Відповідач виїхав в Іспанює де проживає та працює. Відповідач не бере повноцінної участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги, а позивачці важко одній утримувати дитину. Відповідач, є працездатною особою, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, інших утриманців не має, а тому здатний сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Представник позивачки до судового засідання подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати у їх відсутності. Представник відповідача адвокат Думич О.А. в судове засідання подала письмову заяву, в якій вказала, що відповідач позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки він дружину та дитину підтримує матеріально, розмір аліментів завищений, він не має можливості їх сплачувати, оскільки не працює. Витрати на правову допомогу є завищені та не співрозмірні зі складністю справи, а тому просить зменшити їх розмір. Розгляд справи просить здійснювати у їх відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Представник позивачки до судового засідання подала письмову заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати у їх відсутності. Представник відповідача адвокат Думич О.А. в судове засідання подала письмову заяву, в якій вказала, що відповідач позов не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки він дружину та дитину підтримує матеріально, розмір аліментів завищений, він не має можливості їх сплачувати, оскільки не працює. Витрати на правову допомогу є завищені та не співрозмірні зі складністю справи, а тому просить зменшити їх розмір. Розгляд справи просить здійснювати у їх відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Згідно свідоцтва про шлюб сторони по справі зареєстрували шлюб 04.10.2019 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дочки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх дитини. Оцінка суду. Врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В ч. 1 ст.\~182\~СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180\~СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітня дочка, [PERSON] [INFO] , проживає з нею. Відповідач цього факту не заперечує. Вона просить стягувати з відповідача аліменти, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів, перша з яких становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Відповідно до Державного бюджету на 2025 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 2563,00 гривень. Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини та вказує щомісячну суму аліментів, яку слід стягнути з відповідача, а саме у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд критично ставиться до доводів представника відповідача, щодо невизнання позову, оскільки ним не подано жодних доказів на обґрунтування заявлених заперечень щодо позовних вимог. Враховуючи в сукупності досліджені докази та, виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, беручи до уваги матеріальне становище позивачки, яка не має змоги повноцінно самостійно утримувати доньку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить її належний фізичний та моральний розвиток, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги від 05.09.2025 та сплатила визначену актом-переліком послуг, які надаватимуться адвокатом, у розмірі 3000,00 гривень, що підтверджено квитанцією №079030 від 08.09.2025 (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст.\~137\~ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складності справи, враховуючи розмір позовних вимог, а також те, що неспіврозмірність витрат на правничу допомогу стороною відповідача в повній мірі не доведена, приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3\~000,00 гривень. За таких обставин відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 282, 289, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved