Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 101697315 від 16.08.2021 року у розмірі 21176 гривень 00 копійок. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір № 101697315, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту. Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту становить 3200 гривень, строком користування на 15 днів, датою повернення кредиту 31.08.2021 року, процента ставка становить 5 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. 29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29-12/2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101697315. 10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 101697315. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором № 101697315. А тому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 101697315 від 16.08.2021 року, що становить 21176 гривень 00 копійок, з яких : заборгованість за тілом кредиту 3040 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 18136 гривень 00 копійок. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.09.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~ 15.09.2025 року представник відповідача адвокат Пустовіт І.Я. подала до суду відзив на позов, відповідно до якого просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути заборгованість у сумі 6552,00 гривень, стягнути частково з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу. Заперечення обґрунтовані тим, що пунктом 1.3 Договору встановлено, що кредит надається строком на 15 днів з 16.08.2021р. Термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 31.08.2021р. Пунктами 1.51., 1.5.2, 1.6 Договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 352,00 грн., яка нараховується за ставкою 11 відсотків від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом становлять 600,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Як вбачається з умов Договору про споживчий кредит від 16.08.2021р., сторони встановили як строк кредитування 15 днів (з 16.08.2021р. по 31.08.2021р.), а тому процентна ставка за користування кредитом повинна була нараховуватися до 31.08.2021р. Однак такий порядок суперечить законодавству України, відсотки можуть нараховуватися лише за час користування позикою (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Після закінчення строку договору можливе лише нарахування неустойки (штрафу або пені), але не продовження процентів у тому ж розмірі, що і в період кредитування (ст. 549, 550 ЦК України). Отже вимога позивача про стягнення процентів за понадстроковий період є неправомірною та підлягає відхиленню. Крім того,\~відповідач вважає\~суму витрат\~на правничу\~допомогу значно\~завищеною для\~цієї категорії\~справ,\~та враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, частковим визнанням позову відповідачем, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн. є завищеним, а тому просить його зменшити до 1000,00 грн. 27.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій відзив на позовну заяву вважають необґрунтованим та таким, що не спростовує підстави, які зазначені в позовній заяві та такими, просили позовну заяву до відповідача задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належно, у позовній заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належно. Представник відповідача адвокат Пустовіт І.Я. у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити без її участі, з урахуванням викладених у відзиві запереченнях, а також заяви про часткове визнання позовних вимог та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір позики № 101697315, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту становить 3200 гривень, строком користування на 15 днів, датою повернення кредиту 31.08.2021 року, процента ставка становить 5 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. (а.с.25). Відповідно до п. 1.2 Договору, сума кредиту становить 3200 гривень, пункту 1.3 строк кредиту (строк кредитування) 15 днів, до 31.08.2021 року, процента ставка становить 5 % (фіксована), яка нараховується за кожен день користування позикою. Кредитний договір № 101697315 від 16.08.2021 року підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором L46799 (а.с.71). Відповідно до п. 6.3 договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 28). Відповідно до квитанції «Liqpay» від 16.08.2021 року кошти згідно договору №101697315 у сумі 3200,00 грн. було перераховано на за реквізитами 473221*73 (а.с.72). 29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29-12-2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101697315 (а.с.11-15). Відповідно до витягу із Реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 29-12-2021-45 року від 29.12.2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 101697315 на загальну суму 12512,00 гривень (а.с.23-24, 30, 31). 10.03.2023 року укладено договір № 10-01/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №101697315. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача (а.с.32-37). Згідно реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, який є додатком № 3 до вказаного договору, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 101697315 на загальну суму 21176 гривень 00 копійок, з яких: 3040 гривень заборгованість за основним зобов`язанням; 18136 гривень 00 копійок заборгованість за нарахованими відсотками(а.с.45-48). Відповідно до розрахунку заборгованості загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 101697315 станом на 17.06.2025 року складає 21176 гривень 00 копійок, з яких 6600 гривень заборгованість за основним зобов`язанням; 9472 гривень 00 копійок заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; 8664 гривня 00 копійок заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором (а.с.9-10). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідач підписуючи договір про споживчий кредит №101697315 (на умовах повернення кредиту в кінці строку кредитування) підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.28) Із змісту статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за укладеним кредитним договором № 101697315 (на умовах повернення кредиту в кінці строку кредитування) від 16.08.2021 року. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути Кредитодавцю кредит та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України визначено,що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості зазначено, що у відповідача наявний борг на суму 21176 гривень 00 копійок, з яких : заборгованість за основним зобов`язанням 3040 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками 18136 гривень 40 копійок. Дослідивши докази у справі, суд не погоджується із розміром суми, яка підлягає стягненню, наданої позивачем в частині розрахунку суми боргу за відсотками за користування кредитом з таких підстав. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12(провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та ч. 4 ст. 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Судом встановлено, що строк кредитування за кредитним договором був погоджений. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всіх сум кредиту у порядку, передбаченому кредитним договором, матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено договором. Отже, є безпідставним нарахування до стягнення з боржника суми відсотків, що передбачені договором після спливу визначеного строку кредитування. За кредитним договором відповідачу надано кредит у розмірі 3200 грн (п. 1,2 Договору), кредит надано строком на 15 днів (п. 1.3.). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 5,00 % на добу. Тип процентної ставки фіксований. Згідно кредитного договору строк його дії 15 днів, тому сума нарахованих процентів, має бути нарахована наступним чином: 3200 грн. сума кредиту х 5,00 % х 15 днів = 2400,00 грн. 3200 грн. сума кредиту + 2400 грн (процентна ставка за користування кредитом) + 352 грн. комісія за надання кредиту + 600 грн. процента за користування кредитом = 6552 грн. Тобто, з 31.08.2021 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором. Заяви щодо продовження дії договору після 31.08.2021 року відповідачем не подавалося. З урахуванням викладеного вище, та строку користування кредитом (15 днів), доказів про продовження якого матеріали справи не містять, визнання відповідачем позовних вимог в сумі 6552 гривень, суд дійшов висновку, що нарахування процентів після спливу строку користування кредитом є безпідставним та не підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 101697315 від 16.08.2021 року у розмірі 6552 грн., що складає 30,94 % від суми заявлених позовних вимог позивачем (розрахунок: (6552*100)/21176=30,94). Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, судовий збір, які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, у сумі 749,49 грн. (2422,40*30,94%=749,49) Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс лист АО «Лігал Асісстанс», заявку на надання юридичної допомоги №859 від 02.12.2024 року та витяг з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року, вартість наданих послуг складає 13000 грн, з яких: надання усної консультації 4000 грн, складання позовної заяви 9000 грн (а.с. 57-63). Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, часткового визнання позову, клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 4022,20 грн. (13000*30,94%=4022,20). На підставі наведеного,

Outcome: partial