Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

представником позивача адвокатом Константиновим О.Г. через підсистему «Електронний суд» подану указану позовну заяву. В обґрунтування позову зазначено, що 16.10.2014 між Позивачем та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк укладено кредитний договір № 001-28535-161014 від 16.10.2014. У період часу з 24.04.2018 до 22.01.2021 у Позивача утворилася заборгованість у розмірі 11 333,08 грн, яка складалася з суми заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8 595,16 грн, строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 1 237,92 грн та пенею 1 500,00 грн. 27.04.2018 між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс укладеного договір відступлення право вимоги № 408/К від 27.04.2018, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс є правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 001-28535-161014 від 16.10.2014, укладеного між Позивачем та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк. 15.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Сіті Фінанс та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами укладеного договір факторингу № 1/Д від 15.10.2020, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами є правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 001-28535-161014 від 16.10.2014, укладеного між Позивачем та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк. 18.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (надалі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та/або Відповідач) укладеного договір факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 001-28535- 161014 від 16.10.2014, укладеного між Позивачем та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк. Таким чином, до Відповідача перейшло право вимоги за кредитним договором № 001-28535-161014 від 16.10.2014 на підставі факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 22.01.2021 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 3238 про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості у розмірі 11 383,08 грн, допущеної Позивачем у період часу з 24.04.2018 до 22.01.2021. На підставі заяви та виконавчого напису, виданого 22.01.2021 за №3238, 11.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. складено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67118964 від 11.10.2021, відповідно до якої поставлено стягнути з Позивача на користь Відповідача заборгованість Позивача перед Відповідачем у розмірі 11 383,08 грн. Вважаючи зазначений виконавчий лист не правомірним у березні 2024 року Позивач звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса, таким що не підлягає виконанню. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13.05.2024 у справі № 756/2475/24 позовні вимоги задоволено повністю. Рішення набрало законної сили 13.06.2024, тому Позивач звернувся до приватного виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., у провадженні якого перебувало виконавче провадження № 67118964 від 11.10.2021, із заявою про закінчення виконавчого провадження № 67118964 на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 травня 2024 року по справі № 756/2475/24. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. від 28.06.2024, виконавче провадження № 67118964 закінчено. Листом від 28.05.2025 №17925 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. повідомлено, що у рамках виконавчого провадження № 67118964 стягнуто з Позивача на користь Відповідача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом у розмірі 9 798,59 грн. Враховуючі ту обставину, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13.05.2024 у справі № 756/2475/24 виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. визнано, таким що не підлягає виконанню, а у Відповідача перебуваються безпідставно стягнуті з Позивача в рамках виконання виконавчого провадження № 67118964 грошові кошти у розмірі 9 798,59 грн, Позивач вважає, законним свою вимогу стягнути з Відповідача безпідставно отримані ним грошові кошти. Покликаючись на положення статей 15, 16, 212, глави 83 Цивільного кодексу України, правові висновки, викладені у Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 08.09.2021 у справі №201/6498/20, статей 78, 81, 82, 89 ЦПК України, позивач просив стягнути з ТОВ ФІНПРОМ МАРКЕТ на його користь суму безпідставно отриманих грошових коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса у розмірі 9 798,59 грн та понесені позивачем судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями указану позовну заяву передано для розгляду судді Білогруд О.О., ухвалою від 15.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено засідання на 28.10.2025. Копію указаної ухвали отримано відповідачем 21.08.2025, про що свідчить довідка про доставку документа до кабінету в підсистему «Електронний суд». 10.10.2025 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача подано відзив на позовну заяву, який залишено без розгляду, оскільки він поданий з порушенням строку, установленого в ухвалі від 15.08.2025 а клопотань про поновлення відповідного строку стороною відповідача подано не було. У судовому засіданні 28.10.2025 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі за обставин та на підставі доказів, зазначених у позовній заяві та підтверджених відповідними доказами. Представник позивача також акцентував увагу, що не зважаючи на надання відстрочки у сплаті судового збору [PERSON] сплачено 1211,20 грн судового збору на відповідний рахунок. Представником відповідача одночасно з поданням документу під назвою відзив 10.10.2025 подано заяву про розгляд справи за їх відсутність. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судовому засіданні 28.10.2025 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, проголошено, що рішення буде оголошено 03.11.2025. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Частиною п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України установлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №756/2475/24 за позовом [PERSON] позовні вимоги задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.01.2021 за №3238 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором від 16.10.2014 №001-28535-161014, укладеного між ПАТ «ДельтаБанк» на загальну суму 11\~383,08 грн. Рішення набрало законної сили 13.06.2024. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. на підставі виконавчого напису № 3238, вчиненого 22.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., 11.10.2021 відкрито виконавче провадження №67118964. Постановою від 28.06.2024 виконавче провадження №67118964 закінчено, у зв`язку з набранням законної сили рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13.05.2024 у справі №756/2475/24. Згідно листа-відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. з [PERSON] в процесі примусового виконання виконавчого провадження №67118964 стягнуто 10\~977,78 грн, з яких 199,00 грн витрати виконавчого провадження, 9\~798,59 грн стягнуто на користь стягувача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», 979,85 грн як основна сума винагороди приватного виконавця та 0,43 грн повернено боржнику. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. В постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №201/6498/20 зазначено, що для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 9\~798,59 грн., підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. [PERSON] за подачу позову до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.09.2025 № 5742-2931-1660-9306, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved