Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Представник ТОВ «ФК Айконс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №1141063 від 13.10.2020 року в сумі 16\~399,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5\~000, 00 грн., заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 2\~850,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8\~549,00 грн. Також, просив стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.10.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір №1141063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору Товариство надало відповідачу кошти в сумі 5 000,00 грн. на споживчі потреби, на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,90 % (процентів) на добу. 28 квітня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 1141063 від 13.10.2020 року. 28 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір № 1-28/04/2021 відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 1141063 від 13.10.2020 року. Так, ТОВ «ФК «АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 16\~399,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5\~000, 00 грн., заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 2\~850,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8\~549,00 грн. Оскільки відповідач не виконує умови кредитного договору, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Пархомчук С.В. надіслав суду заяву, в якій просив провести розгляд даної справи без участі представника позивача та стягнути витрати зі сплати судового збору та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 500,00 грн. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивач у поданому позові просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 13.10.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір №1141063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору Товариство надало відповідачу кошти в сумі 5 000,00 грн. на споживчі потреби, на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,90 % (процентів) на добу. 28 квітня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-28/04/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 1141063 від 13.10.2020. 28 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір № 1-28/04/2021 відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК АЙКОНС» набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 1141063 від 13.10.2020. Отже, ТОВ «ФК АЙКОНС», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості. Цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року в справі № 234/8084/20. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] повністю чи частково виконала зобов`язання за укладеним договором. За змістом ст.ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 ст.\~1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Таким чином, право вимоги за договором про споживчий кредит №1141063 від 13.10.2020, укладеним між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Українаа» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП», а в подальшому - до ТОВ «ФК АЙКОНС». Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1ст. 81\~ЦПК України, не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором. Оскільки відповідачем не спростовано факту отримання ним кредиту в розмірі 5 000,00 грн., вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачем, окрім суми стягнення за основним боргом, заявлена до стягнення сума заборгованості за процентами. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст.\~1050\~ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 викладено такий правовий висновок: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Відповідно до ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За умовами індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 1141063 від 13.10.2020 встановлено строк його дії 30 днів. Отже, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів та правового висновку Великої Палати Верховного Суду розмір процентів за кредитним договором буде дорівнювати 2\~850,00 грн. (5 000,00 грн. основного боргу х 30 днів дії договору х 1,90 процентної ставки на добу). Відтак суд зазначає, що за умовами індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 1141063 від 13.10.2020 позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами підлягають часткову задоволенню в розмірі 2\~850,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. Вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. не відповідає критерію розумності, не є співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2 000 грн., що відповідатиме критерію співмірності та справедливості таких витрат. Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (справа Схід/Захід Альянс Лімітед проти України, заява № 19336/04). Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Приймаючи до уваги, що позовні вимоги ТОВ «ФК АЙКОНС» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 159,57 грн. На підставі ст.ст.512, 626, 627, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1081 ЦК України,

Outcome: partial