Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачка є бабусею неповнолітнього [PERSON] [INFO] , який мешкає із батьком [PERSON] . Батьками неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , яка [INFO] померла. [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] та донькою позивачки. Батьки дитини у шлюбі не перебували і неповнолітній [PERSON] до смерті його матері проживав із останньою разом із позивачкою. Проте, після смерті матері дитини, батько дитини - відповідач забрав сина до себе і почав чинити перешкоди позивачці у спілкуванні з онуком. З листопада 2024 року позивачка позбавлена можливості бачити свого онука. На підставі викладеного, позивачка просить зобов`язати відповідача не чинити позивачці перешкоди у спілкуванні з онуком. Визначити порядок участі позивачки у спілкуванні та вихованні з малолітнім онуком [PERSON] , а саме: І та ІІІ тижня місяця з 19:00 години п`ятниці до 19:30 годин неділі; ІІ-IVтижня місяця щовівторка та щочетверга з 15:00 години до 20:00 години; в буденні дні за домовленості з батьком дитини у громадських місцях та за місцем проживання бабусі, але не менше двох днів на тиждень з урахуванням робочого графіка позивача та графіка занять дитини; спільний щорічний відпочинок бабусі з онуком двічі за літній період часу протягом 20 днів кожний у період з 01 по 20 червня та з 27 липня по 15 серпня; спільний щорічний відпочинок бабусі з дитиною у осінній, зимовий, весняний період часу протягом не менше 10 днів з можливістю виїзду за межі України за попередньою домовленістю з батьком дитини; побачення в день народження онука [INFO] кожного року не менше чотирьох годин за попередньою домовленістю з батьком дитини; під час хвороби дитини безперешкодне відвідування онука за місцем його проживання за попередньою домовленістю з батьком дитини; необмежене спілкування щоденно з дитиною по телефону, за допомогою інших технічних засобів зв`язку в період доби з 19 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. протягом 30 хвилин. Зобов`язати відповідача попереджати позивачку про неможливість зустрічі з онуком письмово (або іншим способом, який дозволяє фіксувати факт такого повідомлення) не пізніше 22:00 години дня, який передує дню зустрічі, з обґрунтуванням також неможливості та зазначенням інших можливих варіантів зустрічі. Зобов`язати відповідача повідомляти позивачку нову адресу проживання онука у письмовому вигляді (або іншим способом, який дозволяє фіксувати факт такого повідомлення) на наступний день з дня настання таких обставин. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21.03.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23.07.2025 відмовлено у поновленні процесуальних строків. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.09.2025, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково. При визначенні способу участі позивачки у вихованні онука вказує, що суд має врахувати вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби для дитини віку, інтереси та бажання, її особисту прихильність до бабусі. Відповідач, поспілкувавшись із дитиною, вважає, що для [PERSON] буде зручним проводити час з бабусею у вихідні дні першого та третього тижня місяця по суботах з 11:00 до 14:00 год. за згодою самої дитини та у присутності батька. В судовому засіданні позивачка та представник позивачки подану позовну заяву підтримали, просили позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача заперечував частково щодо задоволення позовних вимог. Вказав, що підтримує запропонований Органом опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, графік спілкування позивачки та онука. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог про розгляд справи у відсутність представника Служби. Крім того, на адресу суду направлено висновок щодо визначення способів участі спілкування баби з малолітнім онуком від 27.06.2025 № 102-2867. Вислухавши вступне слово позивачки, представника позивачки та представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є донькою позивачки [PERSON] (а.с.7), отже [PERSON] є онуком позивачки. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.8). 20.01.2025 позивачка [PERSON] зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА з проханням провести профілактичну бесіду із батьком дитини [PERSON] щодо припинення здійснення перешкод у спілкуванні між позивачкою та онуком [PERSON] та сприяти у захисті майнових прав дитини, шляхом зобов`язання надати РНОКПП дитини для оформлення спадщини в органах нотаріату (а.с.9). Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА від 29.01.2025, вказано про проведення профілактично - роз`яснювальної бесіди з батьком дитини, ознайомлено із законодавством України щодо обов`язків батьків по утриманню, вихованню та навчанню дітей та попереджений про адміністративну та кримінальну відповідальність (а.с.10). 26.02.2025 позивачка зверталась до Деснянського УП ГУНП у м. Києві щодо можливих протиправних діянь, пов`язаних із цивільно-правовими питаннями. 28.02.2025 на вказане звернення позивачки, Деснянське УП ГУНП у м. Києві надало відповідь, відповідно до якої рекомендовано звернутися до суду загальної юрисдикції із відповідним позовом (а.с.11). Згідно відповіді Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА від 30.01.2025, зміна місця проживання [PERSON] здійснена на підставі заяви батька дитини (а.с.12). Відповідно до медичної довідки КНП «Дерматовенерологія» Філія № 2 [PERSON] страждає на атопічний дерматит, рекомендовано гіпоалергенна дієта (а.с.38). Згідно довідки ДЮСП «Акроспорт» КМ ФСТ «Україна» від 01.04.2025 [PERSON] займається в ДЮСШ «Акроспорт» з 2024 року і по теперішній час. Розклад тренувань: понеділок, середа, п`ятниця з 16:00 до 17:30 (а.с.41). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечення на позов, суд приймає до уваги те, що ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16.07.2015 № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25.11.2014, п. 108). Згідно зі ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення ч. 2, 3 ст. 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда та виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до положення ст. 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. У ст. 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших право дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами (постанова Верховного Суду від 19.09.2018, справа № 756/7995/15-ц, провадження № 61-15037св18). Право на повагу до сімейного життя, гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою та дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23.09.1994, справа «Мамчур проти України, ЄСПЛ від 16.07.2015, справа «Крапівін проти росії», ЄСПЛ від 12.07.2016). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а батьки не мають права перешкоджати їм спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до пояснень позивачки, її представника та представника відповідача, суд вбачає наявність між сторонами спору щодо спілкування баби із онуком. Доводи сторони відповідача про те, що батько дитини не чинить перешкоди у спілкуванні між позивачкою та онуком суд до уваги не приймає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України докази вказаному стороною відповідача надано не було. Відтак, суд приходить до висновку, що відмова у задоволенні позовних вимог [PERSON] порушить принцип правової визначеності, так як сторонами не погоджено способи участі баби у вихованні онука, місце та час їхнього спілкування, а тому наявний спір про право, який підлягає вирішенню судом (подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 295/13297/18 та 12.02.2020 у справі № 638/19703/17). Позбавлення позивачку права щодо її участі у спілкуванні та вихованні її онука може позбавити дитину родинних зв`язків з бабою, любові та турботи з боку останньої. Тому, суд вважає, що слід визначити спосіб спілкування позивачки та її участі у вихованні онука. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В ході розгляду справи було встановлено, що висновком Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, як органом опіки та піклування, позивачці було визначено способи участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онуком. Згідно висновку щодо визначення способів участі спілкування баби з малолітнім онуком від 27.06.2025 № 102-2867 Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація на яку покладені повноваження Органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити способи участі у вихованні та спілкуванні баби [PERSON] з малолітнім онуком [PERSON] наступним чином: в суботу першого та третього тижня місяця в період з 11:00 по 14:00 год. в присутності батька; день народження онука 20 жовтня щороку у період з 14:00 год по 15:00 год. в присутності батька дитини; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у тому числі шляхом використання месенджерів в будь-який вільний для дитини час, з урахуванням розпорядку дитини, а саме навчального процесу, відвідування гуртків, відпочинку дитини, тощо до 20:00 год. Зустрічі проводити з урахуванням інтересів та бажання дитини. При визначенні способу участі баби у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, його особисту прихильність, стосунки усередині родини, а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб спілкування з малолітнім онуком, що не суперечить інтересам дитини. Вимоги позивачки про її участь у вихованні та спілкуванні з онуком суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний нею спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Суд, приймаючи до уваги медичну документацію щодо діагнозу малолітньої дитини - атопічний дерматит, вважає, що зустрічі мають відбуватися за участю батька дитини. Крім того, [PERSON] на засіданні комісії вказав, що не визначився щодо ночівлі у бабусі. Разом з тим, позивачка вказала у прохальній частині бажаний графік спілкування та прийняття участі у вихованні дитини вказала про спільний щорічний відпочинок бабусі з онуком двічі за літній період часу протягом 20 днів кожний у період з 01 по 20 червня та з 27 липня по 15 серпня; спільний щорічний відпочинок бабусі з дитиною у осінній, зимовий, весняний період часу протягом не менше 10 днів з можливістю виїзду за межі України за попередньою домовленістю з батьком дитини. Однак, суд звертає увагу, що двічі спільний літній відпочинок позивачки з онуком, фактично позбавляє батька дитини у достатній мірі проводити час з сином. Крім того, осінній та весняний період канікул тривалістю 10 днів також не може розцінюватися судом позитивно, враховуючи те, що загальний прийнятий строк осінніх та весняних канікул триває менше часу, ніж заявлено позивачкою у позовній заяві. Позовна вимога щодо відпочинку позивачки із онуком з можливістю виїзду за межі України не може бути задоволена судом, оскільки не містить конкретизації щодо країни прямування, місця перебування за кордоном, маршрути проїзду та наявність необхідних документів для виїзду дитини. Виходячи з найкращих міркувань та інтересів дитини при вирішенні спору, беручи до уваги вік дитини, особливості його розвитку, навчання та виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, встановивши наступний графік: перша та третя субота щомісяця з 11 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин у присутності батька дитини; 14 днів у період літніх канікул за попередньою домовленістю з батьком дитини та за згодою дитини; день народження дитини 20 жовтня щороку в період з 11:00 год. до 13:00 год. - в присутності батька дитини. Під час хвороби дитини [PERSON] , відвідувати його за місцем проживання за попередньою згодою та домовленістю з батьком дитини. Необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, у тому числі шляхом використання месенджерів в будь-який вільний для дитини час, з урахуванням розпорядку дитини, а саме навчального процесу, відвідування гуртків, відпочинку дитини, тощо до 20:00 год. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд частково задовольняє позовні вимоги. Інші доводи сторін на висновки суду не впливають та підстав для задоволення позову повністю не дають. Відповідно ст.141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відтак з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial