Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 06 жовтня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява за змістом якої 31 травня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від шлюбу народилось двоє дітей - одна дитина наразі вже є повнолітньою. Одруження сторін виявилось невдалим, тривалий час у них немає спільних інтересів, через різницю у поглядах на життя між ними почали виникати непорозуміння, конфлікти, що призвели до напружених відносин в сім`ї й за останній період часу між ними встановились відчужені стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, хоча проживають разом, однак жодних сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, їх сім`я розпалась, а шлюб має формальний характер, тому подальше спільне проживання суперечить їх інтересам, У зв`язку із цим позивач просить їх шлюб розірвати, спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини немає. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 06 жовтня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 08 та 14 жовтня 2025 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 09 жовтня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судове засідання призначалося на 31 жовтня 2025 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 31 жовтня 2025 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує й просить задовольнити, вказала, що протягом 6 років з відповідачем не проживають, як сім`я і не ведуть спільний побут, тому примирення неможливе, спору щодо майна немає, просить залишити набуте у шлюбі прізвище, судові витрати залишає за собою. 7. 31 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, згідний на розірвання шлюбу. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 9. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. 10. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. 31 травня 1998 року [PERSON] та [PERSON] одружились, після одруження прізвища: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 12. [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] народилася [PERSON] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . VI. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 13. Із позовної заяви, заяв позивача і відповідача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, хоча проживають за однією адресою, однак спільне господарство та спільний побут не ведуть тривалий час, примирення між ними неможливе, це свідчить про те, що їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, позивач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 14. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 15. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У заяві позивач вказала, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved