Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обгрунтування якого послалася на те, що 06.06.2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від шлюбу є неповнолітні діти: син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З березня 2019 року сторони припинили проживати однією сім`єю. Наразі проживають окремо один від одного, не ведуть спільне господарство, відповідач не бере участі в накопиченні сімейного бюджету. Сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Подружнє життя сторін не склалося по причині психологічної несумісності, втрати почуття любові та поваги один до одного. Примирення з відповідачем неможливе. Рішення позивачки про розірвання вищевказаного шлюбу є виваженим та прийнятим остаточно. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожної зі сторін. Також слід зазначити, що в зв`язку з фактичним припиненням шлюбу між подружжям - підстав для надання строку сторонам для примирення не має. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, при подачі позовної заяви просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судовог7о розгляду повідомлявсч належним чином, про причини неявки не повідомив. Зважаючи на те, що суд вжив всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що складено актовий запис №\~191. В шлюбі були народжені діти [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.09.2007), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.09.2013) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.08.2015). Побудувати спільне життя сторонам не вдалося, вони припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач не має наміру на збереження сімейних відносин та шлюбу. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №\~7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.\~1 ст.\~110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved