Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Венеліна Гуци», в інтересах якого діє представник - адвокат Халупний Андрій Вадимович, звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідачів заборгованість по сплаті щомісячних внесків на утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території, внеску до резервного фонду, в розмірі 1520,30 грн. з кожного, а також відшкодувати судові витрати позивача, пов`язані з розглядом цієї справи. Зазначає, що відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому, як власники, згідно статті 322 Цивільного кодексу України, зобов`язані утримувати майне, що їм належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено період з квітня 2019 по квітень 2025 року. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог відносно нього, зважаючи на наступне. Сумлінно та вчасно оплачує всі обов`язкові щомісячні внески на утримання і управління будинком та прибудинковою територією, що підтверджується квитанціями. Єдиним платежем, який не здійснює, є регулярні щомісячні внески до резервного фонду. Відповідно до статей 15 та 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані сплачувати внески на управління, утримання будинку і прибудинкової території. Разом з тим, ОСББ може створювати резервний чи ремонтний фонд, але порядок і розмір внесків на нього визначається рішенням загальних зборів співвласників згідно статті 10 цього ж Закону. Таким чином вимога ОСББ про стягнення заборгованості у вигляді внесків на резервний фонд не має правового підґрунтя. Відповідно ЗУ від 14.07.2023 р. № 3270-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення управління багатоквартирними будинками" управитель протягом одного місяця з дня підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати під власноручний підпис або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом управителя. За складеною у довільній формі письмовою заявою (у тому числі у формі електронного документа) співвласника примірник договору в електронній формі надсилається йому на адресу електронної пошти чи з використанням інших технічних засобів електронних комунікацій за контактними даними, зазначеними у заяві. У такому разі надання такому співвласнику або надсилання йому рекомендованим листом примірника договору не вимагається. Жодного договору, який встановлює обов`язковість щомісячних внесків на резервний фонд не отримував. Також позивач не надав суду жодного належного доказу існування таких рішень. Отже, правових підстав для щомісячної сплати внесків до резервного фонду немає. Згідно зі статтею 18 Закону «Про ОСББ» об`єднання зобов`язане забезпечувати належне утримання спільного майна та прибудинкової території. Фактично стан утримання є незадовільним: територія не прибирається, що підтверджується фотографіями. Це свідчить про неналежне використання вже сплачених коштів мешканцями. Зокрема, підвал будинку затоплений водою, відсутнє освітлення та належні умови для користування, що робить його непридатним навіть для аварійного або господарського використання. В умовах воєнного стану мешканці не можуть скористатися підвалом як укриттям у разі необхідності, що створює реальну загрозу для мого здоров`я та безпеки. Щодо зауважень позивача про нібито пропущений строк подання позову у зв`язку з карантином через COVID-19 зазначає, що жодного мораторію чи законодавчо встановленого обмеження для подання позовних заяв у цій справі не було. Карантинні обмеження не звільняли позивача від обов`язку подавати позов у строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України. На момент подання позову строки дії позовних вимог не були пропущені. Таким чином, доводи позивача про нібито пропущений строк у зв`язку з карантином є необгрунтованими, а строки для подання позову не порушені. Враховуючи викладене, не є боржником щодо обов`язкових внесків на утримання будинку, позивач не довів законність нарахування регулярних щомісячних внесків до резервного фонду, а ОСББ неналежним чином виконує свої статутні обов`язки. Позивач подав відповідь на відзив, згідно з яким вказує, що проживання за кордоном не є підставою для уникнення обов`язку з утримання майна, внески до резервного фонду затверджені та передбачені чинним законодавством. Платежі передбачені рішенням ОСББ, заперечення щодо надання послуг у встановленому порядку не надходили, додані відповідачем знімки не містять дати і часу, вказана територія не належить до прибудинкової, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] подав письмові заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими зазначає наступне. Інші відповідачі є співвласниками, донька з дружиною проживають за кордоном, а син здійснює догляд за ним, тому фактично є єдиним відповідачем. Жодного договору, який встановлює обов`язковість щомісячних внесків до резервного фонду не отримував, а доданий протокол №10 від 07.02.2021 є необґрунтованим, оскільки без підпису членів правління та секретаря зборів. Також не надано кошторис підрядника виконавчих робіт, протокол не містить підпису всіх співвласників. Просить відмовити у позові, просить витребувати у позивача договори співвласників, якими затверджено порядок і розмір щомісячних внесків на резервний фонд, врахувати, що строки подання позову не пропущені. Розгляд справи відкладався з метою належного повідомлення відповідачів про розгляд справи судом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень на позов до суду не надходило. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд без його участі, просить відмовити у задоволенні позову, заперечив проти витрат на правовому допомогу, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, інші власники живуть за кордоном. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну зареєстровану адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від19.05.2021 у справі №910/16033/20,від 20.07.2021у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Венеліна Гуци» є юридичною особою. Згідно з довідкою КП Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» від 07.07.2025 №600/3 квартира за [ADDRESS] станом на 31.12.2012 була зареєстрована в КП «БТІ м. Ужгород» реєстровий номер 5332 в книзі №26 за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на праві приватної спільної сумісної власності. Підстава: свідоцтво про право власності на житло, видане міським Фондом комунального майна згідно з розпорядженням №5 від 25.05.1994, загальна площа квартири 69,5 кв.м, житлова 40,20 кв.м. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № інформаційної довідки 436199641 відсутні відомості стосовно майна за адресою: [ADDRESS] . Згідно з протоколом №7 загальних зборів співвласників ОСББ «Венеліна Гуци» доведено інформацію про зміну вартості тарифу витрат на утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території 2,50 грн. з 01.01.2019. Згідно з витягом з протоколу №10 загальних зборів співвласників ОСББ «Венеліна Гуци» від 07.02.2021 встановлено вартість тарифу внесків на житло 2,50 грн. на 2021 рік, а також сформовано внески в резервний фонд із розрахунку 300 грн. в місяць на протязі з лютого 2021 року по січень 2022 року. Згідно з поданим розрахунком за період з лютого 2021 по лютий 2022 років нараховано 3600 грн. заборгованості зі сплати до резервного фонду, що визнано відповідачем у відзиві на позов, а також з урахуванням проведення проплат загальна заборгованість відповідачів становить 6081,20 грн., при цьому проплата на суму 4079,65 грн. згідно платіжної інструкції від 20.12.2024 позивачем врахована у розрахунковий період. Згідно з витягом з протоколу №11 загальних зборів співвласників ОСББ «Венеліна Гуци» від 28.08.2024 встановлено вартість внеску на утримання будинків 5,40 грн. з 01.09.2024. Відповідач [PERSON] надав суду платіжну інструкцію на суму 4079,65 грн., фотозображення, відомості по операціях по особовому рахунку [NUMBER] резервний фонд, де сальдо станом на 01.01.2022 3720 грн., документи на іноземній мові без перекладу стосовно 2 інших відповідачів. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі ст. 1 вказаного закону послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники-споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Згідно зі\~ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо. Пунктом 1 ч.1\~ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до\~ст.9\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі та виконувати обов`язки передбачені статутом об`єднання. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до\~ст.\~17\~Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку» для\~забезпечення виконання\~власниками приміщень\~своїх обов`язків\~об`єднання\~має право,\~зокрема:\~вимагати від\~співвласників своєчасної\~та у\~повному обсязі\~сплати всіх\~встановлених цим\~Законом та\~статутом об`єднання\~внесків і\~платежів,\~у тому\~числі відрахувань\~до резервного\~та ремонтного\~фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. У відповідності\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості стало виникнення заборгованості по сплаті внесків де резервного фонду у відповідачів. Відповідачі є власниками квартири за адресою; [ADDRESS] , площею 69,5 м, а тому, як власник, згідно статті 322 Цивільного кодексу України, зобов`язана утримувати майне, що їй належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що у спірний період з квітня 2019 року по квітень 2025 року надавались позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком, нараховано кошти до резервного фонду, що не спростовано відповідачами, такі ними не оплачені. Суду надано витяг з протоколу №10 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Венеліна Гуци», який не спростовано у судовому засіданні. Докази звернення відповідача з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг, зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим відповідно до\~ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~в матеріалах справи відсутні.\~ Щодо заперечень відповідача про ненадання, надання не в повному обсязі послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на дотримання Закону України "Про житлово-комунальні послуги" постановою КМУ від 5 червня 2019 р. № 482 затверджено Порядок здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості, яким передбачено, що у разі надання послуги невідповідної якості управителем здійснюється перерахунок на умовах та у строки, визначені цим Порядком. У разі ненадання послуги споживачам не нараховується плата за послугу. Перерахунок здійснюється: за ініціативою управителя; у разі прийняття управителем рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії споживача, або у разі, коли претензія споживача вважається відповідно до законодавства визнаною управителем. Перерахунок за ініціативою управителя здійснюється протягом місяця, що настає за місяцем, у якому мало місце надання послуги невідповідної якості. У разі надходження від споживача акта-претензії визначеної форми, складеного за результатами перевірки якості послуги згідно з Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145, та прийняття управителем рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або у разі, коли претензія споживача вважається визнаною управителем, перерахунок здійснюється протягом місяця, що настає за місяцем, у якому отримано управителем акт-претензію, або дати, коли претензія споживача вважається визнаною управителем. Перерахунок здійснюється виходячи з фактично понесених у звітному періоді витрат на надання послуги щодо кожного будинку окремо з урахуванням обсягу фактично наданих складових послуги в межах ціни та періодичності виконання (надання) таких складових послуги з урахуванням плану здійснення заходів, складеного управителем відповідно до пункту 12 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712. Також згідно з постановою КМУ від 6 лютого 2024 р. № 127 "Деякі питання здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості", такою, зокрема, визначено, що у разі надходження від споживача акта-претензії за визначеною формою, що складений за результатами перевірки якості послуги згідно з Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145, та прийняття виконавцем рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або у разі, коли претензія споживача вважається визнаною виконавцем, перерахунок здійснюється протягом одного місяця починаючи з дати, коли прийнято рішення про задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або з дати, коли претензія споживача вважається визнаною виконавцем. Доказів дотримання вказаних нормативних актів сторонами не додано. Вказані заперечення відповідача не доведено у встановленому законодавством порядку, такі не є предметом даних позовних вимог. Щодо заперечень про сплив строку позовної давності, то слід відмітити таке. Згідно з п. 12\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу, що набрали чинності 20.04.2020 на підставі\~Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.\~Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"\~з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Також згідно з п. 19\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Заперечення відповідача стосовно спливу строку позовної давності з урахуванням наведеного не може бути взяте судом до уваги. Щодо долученої відповідачем платіжної інструкції, то згідно з поданим розрахунком у позовній заяві, така була врахована позивачем, що свідчить про наявність заборгованості відповідачів згідно з заявленими позовними вимогами, відповідачем дана заборгованість не спростована належними і допустимими доказами. За такого, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість по оплаті внесків на утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території у розмірі 1520,30 грн. з кожного власника. З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення. Європейський суд\~з прав\~людини у\~рішенні від\~10.02.2010\~у справі\~"Серявін\~та інші\~проти України"\~зауважив,\~що згідно\~з його\~усталеною практикою,\~яка відображає\~принцип,\~пов`язаний\~з належним\~здійсненням правосуддя,\~у рішеннях,\~зокрема,\~судів мають\~бути належним\~чином зазначені\~підстави,\~на яких\~вони ґрунтуються.\~Хоча пункт\~1\~статті 6\~Конвенції зобов`язує\~суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Згідно з доданим пенсійним посвідченням [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи. На підставі\~ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідачів необхідно стягнути в користь ТОВ «Наш-Добробут.» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що 28.04.2025 року між позивачем та адвокатом Халупним Андрієм Вадимовичем укладено договір про надання правничої допомоги №28/04/25, з додатковою угодою №1, згідно з якою визначено п. 2, що сторони дійшли згоди відповідно до п. 6.2 договору визначити наступний перелік послуг і розмір винагороди за цим договором: підготовка та подання однієї позовної заяви 3500 грн. Додано також акт №2 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №28/04/25 від 18.07.2025 на суму 3500 грн., платіжну інструкцію, а також додаткову угоду №08/10 до договору про надання правничої допомоги №28/04/25 від 08.10.2025, згідно з якою визначено п. 2, що сторони дійшли згоди відповідно до п. 6.2 договору визначити наступний перелік послуг і розмір винагороди за цим договором: підготовка та подання відповіді на відзив на позовну заяву 2500 грн., акт №08/10 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №28/04/25 від 08.10.2025 на суму 2500 грн., платіжну інструкцію №693 від 08.10.2025. Відповідач [PERSON] заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі є завищеними, сам є особою з інвалідністю 2 групи, інші власники з ним не проживають. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу у розмірі 4000 гривень є співмірними із складністю цієї справи, яка була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, ціною позову та наданими адвокатом обсягом послуг та затраченим часом під час підготовки позовної заяви, вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи заперечення їх розміру на суму 6000 грн. у зв`язку з наявністю у одного з відповідачів 2 групи інвалідності, не проживання інших у даному житлі, зважаючи на вказані обставини такі у розмірі 4000 грн. підлягають покладенню на відповідачів.

Outcome: approved