Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації) в загальному розмірі 14 282 грн. 72 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00455870. Предметом Договору страхування є страхування транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] . 24.02.2020 року о 08:30 год. у м. Львові по вул. Володимира Великого, 38 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля Skoda Fabia, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 22.05.2020 року (справа № 465/1133/20) відповідача визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується вказаною постановою. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Ford Focus, д.н. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання події та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , було проведено огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію № 04182_17 від 26.02.2020 року, відповідно до яких вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 41 040,03 грн. У зв`язку із зазначеним позивачем на підставі зібраних документів та заяви про виплату власника складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 05109/17/920 від 04.03.2020 року на суму 40115,03 грн., з яких 2469,75 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 37645,28 грн. було виплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 85143 від 06.03.2020 року. Страхове відшкодування у розмірі 2469,75 грн. було зараховано в рахунок несплачених страхових платежів. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано відповідача, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «УНІКА» згідно Полісу № 123542652, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Проте, ПАТ «СК «УНІКА» задовольнило заяву позивача на суму 25 832,31 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (доручення) № 146299 від 09.04.2020 року та покриває лише частину витрат позивача. А отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 40115,03 грн., при цьому, полісом № 123542652 покрито лише частину шкоди на суму 25832,31 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 14282,72 грн. = 40115,03 грн. - 25832,31 грн. Зазначений розмір шкоди позивач просить стягнути на його користь з відповідача. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2023 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Після усунення недоліків ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи на розгляд справи до суду не прибув, про наявність поважних причин неприбуття не заявляв. Відповідач у судові засідання не з`явився, про час і місце їх проведень повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв або клопотань від нього не надходило. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачу надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2019 року між ПАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00455870. Предметом Договору є страхування транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору - з 00 год. 00 хв. 14.07.2019 року по 24 год. 00 хв. 13.07.2020 року. 24.02.2020 року о 08:30 год. у м. Львові, по вул. Володимира Великого, 38 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля Skoda Fabia, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 22.05.2020 року у справі № 465/1133/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого автомобіля Ford Focus, д.н. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання події та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ford Focus, д.н.з. [NUMBER] , проведено огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію № 04182_17 від 26.02.2020 року, відповідно до яких вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 41 040,03 грн. ПАТ «СГ «ТАС» складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № 05109/17/920 від 04.03.2020 року на суму 40 115,03 грн., з якої 2469,75 грн. зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 37645,28 грн. було виплачено заявнику [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 85143 від 06.03.2020 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «УНІКА» згідно полісу № 123542652. ПАТ «СГ «ТАС» звернулося до страхової компанії відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПАТ «СК «УНІКА» задовольнило заяву позивача на суму 25 832,31 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (дорученням) № 146299 від 09.04.2020 року та покриває лише частину витрат позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком, суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 року у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме: страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, до ПАТ «Страхова група «ТАС» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації на недоплачену суму відшкодування 14282,72 грн. (40115,03 грн. (сума заподіяної внаслідок ДТП шкоди) - 25832,31 грн. (сума відшкодування, здійсненого на користь позивача ПрАТ "СК "Уніка") = 14282,72 грн.). Будь-яких доказів в обгрунтування заперечень проти позову відповідачем суду надано не було. Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Враховуючи наведене, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу у порядку суброгації 14 282 грн. 72 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved