Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

31.05.2024 позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості у сумі 193\~326,67\~ грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.05.2007 між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір №\~1501/0507/77-104, відповідно до якого Банк зобов`язується надати [PERSON] кредити на суму 31\~500 дол. США, а позичальник повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. На забезпечення умов виконання кредитного договору №\~1501/0507/77-104 від 30.05.2007 з [PERSON] було укладено Договір поруки №\~1501/0507/77-104-Р-1 від 01.12.2009. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON] поручається за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. У випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором [PERSON] разом з [PERSON] солідарно відповідає перед Банком у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 15.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2016 у справі № 520/15520/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ\~«Альфа-Банк» заборгованість в розмірі 603\~128,19 грн. Посилаючись на невиконання [PERSON] вказаного рішення суду, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 142\~623,53\~грн інфляційних втрат та 50\~703,15\~грн 3 % річних, що разом складає 193\~326,67\~грн на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. 03.06.2024 ухвалою Київського районного суду м. Одеси справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. 02.07.2024 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення\~сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі повідомлялися судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення адресоване [PERSON] повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», поштове відправлення адресоване [PERSON] повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзивів на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідачі у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.05.2007 між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір №\~1501/0507/77-104, відповідно до якого Банк зобов`язується надати [PERSON] кредити на суму 31\~500 дол. США, а позичальник повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. На забезпечення умов виконання кредитного договору №\~1501/0507/77-104 від 30.05.2007 з [PERSON] було укладено Договір поруки №\~1501/0507/77-104-Р-1 від 01.12.2009. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON] поручається за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. У випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором [PERSON] разом з [PERSON] солідарно відповідає перед Банком у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. 25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 15.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ\~«Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. 12.08.2022 Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Частиною п`ятою статті\~4 Закону України "Про доступ до судових рішень"\~визначено, що судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. З Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2016 у справі № 520/15520/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул.\~Десятинна, 4/6, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] , МФО 300346) заборгованість в розмірі 603\~128,19 грн. В решті позову відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору задоволено. Визнано договір № 1501/0507/77-104-Р-1 від 01 грудня 2009 року, укладений між [PERSON] , Акціонерним товариством «Сведбанк» (публічним) та [PERSON] припиненим. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та іпотечного договору відмовлено. Стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул.\~Десятинна, 4/6, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] , МФО 300346) судові витрати в розмірі 9\~046,92 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № [NUMBER] , МФО 300346) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) судові витрати в розмірі 551,21 грн. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.12.2017 апеляційну скаргу\~ [PERSON] \~відхилено. Рішення\~Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та іпотечного договору, та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору\~ залишити без змін. Предметом даного спору є солідарне стягнення інфляційних втрат та 3 % річних на підставі ч.\~2 ст. 625 ЦПК України за невиконання вказаного рішення суду у справі № 520/15520/15-ц. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі №\~758/1303/15-ц. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основними зобов`язаннями внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми. У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу (п. 62, 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, провадження №12-42гс20). Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Аналогічні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19), № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження №12-105гс19) та від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Матеріали справи не містять доказів виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед позивачем щодо сплати грошових коштів на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2016 у справі № 520/15520/15-ц, в зв`язку з чим у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, суд враховує, що Конституція України та цивільне законодавство закріплюють обов`язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов`язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов`язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, стаття 18 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»). Так, ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України передбачають, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Аналогічні за змістом положення містить ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Позивач здійснив розрахунок заборгованості за період з 24.02.2019 по 01.02.2022, згідно з яким виходячи із загальної суми заборгованості 603\~128,19 грн 3 % річних становить 50\~703,15 грн, а розмір інфляційних втрат 142\~623,53 грн. Відповідачем зазначений розрахунок не спростовано, а відтак вимоги АТ Сенс Банк до [PERSON] підлягають задоволенню. Водночас заявляючи вимоги до [PERSON] , як солідарного боржника на підставі договору поруки № 1501/0507/77-104-Р-1 від 01 грудня 2009 року, укладеного між [PERSON] , Акціонерним товариством «Сведбанк» (публічним) та [PERSON] , АТ Сенс Банк\~не враховано,\~що рішенням\~Київського районного\~суду м.\~Одеси від\~11.11.2016\~у справі\~№ 520/15520/15-ц\~зазначений договір\~визнаноприпиненим. Таким чином, у [PERSON] відсутні зобов`язання перед Акціонерним товариством «Сведбанк» за припиненим договором поруки № 1501/0507/77-104-Р-1 від 01 грудня 2009 року, а відтак заявлені до нього вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3\~028,00 грн.

Outcome: partial