Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/9371/23 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року позов [PERSON] до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та\~моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди - 99481 грн. 00 коп., суму витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 2500 грн. 00 коп., та на відшкодування моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Стягнуто з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 1119 грн. 81 коп. 21.08.2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Досковський Віталій Геннадійович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №947/9371/23 та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 12000,00 грн. Вказану вище заяву представник позивача мотивував тим, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позовні вимоги було задоволено, а тому позивач має право на відшкодування понесених ним під час розгляду даної справи витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надала договір про надання правової допомоги №278/1 від 20.03.2023 року, Акт виконаних робіт від 03.07.2023 року, платіжну інструкцію №0.0.3014551010.1 від 20.03.2023 року про перерахування грошових коштів 10000,00 грн., платіжну інструкцію №0.0.3078387928.1 від 20.03.2023 року про перерахування грошових коштів 2000,00 грн. Згідно довідки секретаря суду від 23.08.2023 року вказана цивільна справа №947/9371/23 була надіслана до Одеського апеляційного суду, та до теперішнього часу не повернута. Київським районним судом м. Одеси було повідомлено заявника листом від 23.08.2023 року, що суд з об`єктивних причин позбавлений можливості розглянути питання про призначення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат до судового розгляду, у зв`язку з відсутністю даної конкретної справи, в межах розгляду якої було подане клопотання, та роз`яснив, що питання про прийняття до провадження та призначення до судового розгляду заяви буде вирішено судом після повернення справи №947/9371/23 з Одеського апеляційного суду до Київського районного суду м. Одеси. 04.07.2025 року з Одеського апеляційного суду до Київського районного суду м. Одеси повернуто цивільну справу №947/9371/23 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.06.2025 року апеляційну скаргу комунального підприємства «Одесміськелектротранс» залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року в справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без змін. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2025 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Досковського Віталія Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення, подану по цивільній справі №947/9371/23 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду. 17.10.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Досковський Віталій Геннадійович звернувся до суду з заявою, в якій просив поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат по справі та ухвалити додаткове рішення по справі №947/9371/23. У заяві представник позивача [PERSON] адвокатом Досковським Віталієм Геннадійовичем заявлено клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, зазначено, що він своєчасно 04.07.2023 року звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, але її було залишено без розгляду, у зв`язку із істотним порушенням строку, передбаченого ч.8 ст.141 ЦПК України та без клопотання про поновлення такого строку, оскільки на заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що Київський районний суд м. Одеси прийняв вказану заяву 21.08.2023 року. При цьому, представником позивача надані докази того, що заяву про ухвалення додаткового рішення від 03.07.2023 року було прийнято Київським районним судом м. Одеси 04.07.2023 року, про що мається відмітка суду на копії цієї заяви. У зв`язку із вказаним просив поновити процесуальний строк на подання заяви про ухвалити додаткове рішення по справі №947/9371/23. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.10.2025 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Досковського Віталія Геннадійовича про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №947/9371/23 було задоволено. Поновлено строк\~на подання\~заяви про\~ухвалення додаткового\~рішення,\~подану по\~цивільній справі\~№947/9371/23.Призначено заяву до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Згідно Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні правові висновки містять і постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18: якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що згідно Договору про надання професійної правничої допомоги №278/1 від 20.03.2023 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Віталія Досковського», Акту виконаних робіт від 03.07.2023 року, оплата послуг адвоката становить 12000 грн. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем по справі [PERSON] було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 12000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями та вище переліченими доказами. Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

Outcome: approved