Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

22 травня 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Батієнко Ярослав Іванович звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в якому просив визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,18 гектара, з кадастровим номером 5323289600:00:007:0142, розташовану за адресою: Полтавська область, Миргородський район, Миргородська територіальна громада (реорганізованої Ярмаківської сільської ради), що належала матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м.\~Миргород Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] в м.\~Миргород Полтавської області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,18 га, кадастровий номер 5323289600:00:007:0001, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №031605 від 03.06.2004 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , у зв`язку із чим Другою миргородською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу. За життя [PERSON] не отримав свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме, земельну ділянку площею 2,18 га, кадастровий номер 5323289600:00:007:0001, після померлої [PERSON] . [INFO] в м.\~Кременчук Полтавської області помер [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла та оформила його дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-473 від 18.06.2008 (спадкова справа №573-2007 заведена Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою). Однак, право власності на земельну ділянку, яка належала [PERSON] , залишилось неоформленим. [INFO] в м.\~Миргород Полтавської області померла [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв та оформив позивач по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом №2326 та 2327 від 20.12.2023 року (спадкова справа №89/2023 заведена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гіль\~Д.В.). 23 квітня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Гіль\~Д.В. з метою оформлення права власності на земельну ділянку площею 2,18 га, кадастровий номер 5323289600:00:007:0001, яка раніше належала його бабі [PERSON] , а внаслідок прийняття спадщини спадкоємцями по низхідній лінії, в т.ч., прийняття спадщини позивачем, має бути ним успадкована після смерті матері [PERSON] . Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв`язку із тим, що під час перевірки в Державних реєстрах встановлено, що вищезазначена земельна ділянка (кадастровий номер 5323289600:00:007:0001) зареєстрована за іншою особою та має іншу площу. У зв`язку із цим, Відділом №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру надано відомості про те, що програмним забезпеченням державного земельного кадастру земельній ділянці, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №031605 від 03.07.2004 року присвоєно кадастровий номер 5323289600:00:007:0142. Така невідповідність виникла внаслідок особливостей програмного забезпечення. В даному випадку пріоритет мають відомості з Державного земельного кадастру. Про факт присвоєння земельній ділянці, яка належала [PERSON] кадастрового номера 5323289600:00:007:0142 свідчить також відповідність площі, конфігурації та суміжних землевласників, які зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №031605, цим же даним, які зазначені у витязі із Державного земельного кадастру НВ-0000825302025 від 24.04.2025. В свою чергу, земельна ділянка, якій на час звернення до суду присвоєно кадастровий номер 5323289600:00:007:0001, не має ніякого відношення до [PERSON] та до предмету даного спору, що додатково підтверджується відомостями з відкритих даних земельного кадастру України. В зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу для судового розгляду по суті та зобов`язано завідуючу Другої кременчуцької державної нотаріальної контори надати до суду копію спадкової справи №573/2007, яка заведена після смерті [PERSON] , або інформацію про коло спадкоємців із зазначенням інформації, яка їх ідентифікує та яким чином розподілена спадкова маса. Представник позивача адвокат Батієнко\~Я.І. не з`явився в судове засідання, надав до суду заяву в якій виклав прохання проводити розгляду справи без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 143). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, також направив на адресу суду клопотання про розгляд цивільної справи за відсутності відповідача. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував (а.с. 141-142). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Положеннями ст.ст.\~12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.\~77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] в м.\~Миргород Полтавської області померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 липня 2004 року (а.с. 9). Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , у зв`язку із чим Другою миргородською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу на підставі заяви від 11.01.2005 (а.с. 83-84). За життя [PERSON] не отримав свідоцтва про право власності на спадкове майно, а саме, земельну ділянку площею 2,18 га, кадастровий номер 5323289600:00:007:0001, після померлої [PERSON] . [INFO] в м.\~Кременчук Полтавської області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2007 року (а.с. 11). Після його смерті спадщину прийняла та оформила мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-473 від 18.06.2008 (спадкова справа №89/2023 заведена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гіль\~Д.В.) (а.с. 12). [INFO] в м.\~Миргород Полтавської області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 червня 2023 року (а.с. 13). Після її смерті спадщину прийняв та оформив її син позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №2326 від 20.12.2023 (спадкова справа №89/2023 заведена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Гіль\~Д.В.) (а.с. 14). 23 квітня 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Гіль\~Д.В. з метою оформлення права власності на земельну ділянку площею 2,18 га, кадастровий номер 5323289600:00:007:0001, яка раніше належала його бабі [PERSON] , а внаслідок прийняття спадщини спадкоємцями по низхідній лінії, в т.ч., прийняття спадщини позивачем, має бути ним успадкована після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Гіль\~Д.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину зв`язку з тим, що під час перевірки в Державних реєстрах встановлено, що вищезазначена земельна ділянка (кадастровий номер 5323289600:00:007:0001) зареєстрована за іншою особою та має іншу площу (а.с. 16). Відділом №2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру надано відомості про те, що програмним забезпеченням державного земельного кадастру земельній ділянці, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №031605 від 03.07.2004 року присвоєно кадастровий номер 5323289600:00:007:0142, який відмінний від кадастрового номеру, що зазначений у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №031605 від 03.07.2004 року (а.с. 23). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Згідно зі ст.\~1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.\~16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.\~16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно зі ст.\~17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.\~1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст.\~1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.\~3 ст.\~1223, ч.\~1 ст.\~1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.\~1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.\~1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.\~1218 ЦК України). Відповідно до ч.\~3 ст.\~1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.\~1 ст.\~1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.\~5 ст.\~1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п.\~10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що спадкодавиці [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,18 гектара, з кадастровим номером 5323289600:00:007:0142, розташована за адресою: Полтавська область, Миргородський район, Миргородська територіальна громада (реорганізованої Ярмаківської сільської ради), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлим бабусі [PERSON] , батьку [PERSON] та матері [PERSON] , вчинив дії по прийняттю спадщини, тому [PERSON] набув право на це майно в порядку спадкування. Оскільки право позивача на оформлення його спадкових прав на земельну ділянку померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно. За таких обставин його право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за ним права власності на земельну ділянку за заповітом. Позовні вимоги [PERSON] не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі. В зв`язку з тим, що позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача, тому суд,

Outcome: approved