Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

[PERSON] , звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 16.12.2023 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1836. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2023 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В судове засідання позивач не з`явилась, однак в прохальній частині позовної заяви просила справу розглянути без її участі, строк на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання також не з`явився, натомість надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується, просить розглянути справу без його участі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.12.2023 року, виданого Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), вбачається що 16.12.2023 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №1836. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Ця обставина підтверджується даними копії повторного свідоцтва про народження, виданного 26.04.2024 року Шевченківським ВДРАЦС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі\~ст.24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи обґрунтування позову, а також те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та подружжя проживають окремо один від одного, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу із [PERSON] не допускається. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №N1M3F4407M від 13.10.2025 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 605 грн. 60 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 605 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved