Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Байковецької сільської про визнання права власності на 2/12 частки житлового будинку з надвірнимим будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи господарства колгоспний двір, членами якого були її батько [PERSON] , мати [PERSON] , а також їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак, кожному з них належить по 1/12 частки спірного житлового будинку. [INFO] помер її батько [PERSON] . Спадщину після нього прийняла вона, мати відмовилась від спадщини в її корить. [INFO] померла її мати [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняла вона. Вона є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача адвокат Бутрин С.В. позов підтримав та просив задовольнити. Байковецька сільська рада в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені в установленому законом порядку. Попередньо не повідомили суд про причини своїх неявки, відзив на позов не подавали. Позивачем до позову долучено заяви [PERSON] та [PERSON] , перекладені з португальської мови на українську, в яких засвідчено справжність підпису осіб, згідно яких відповідачі повідомляють суд про те, що їм відомо про даний позов. Вони повністю визнаю позовні вимоги та просять їх задовольнити, спадщини після смерті батьків не приймали і не претендують на будь-яке спадкове майно. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.09.1979 року. Згідно довідки (виписка із погосподарської книги) Байковецької сільської ради Тернопільського району від № 169 від 06.09.2024 року встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , а також їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як слідує з інформаційної довідки за №7 від 03 січня 2024 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння за [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , а також їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, кожному члену двору, у тому числі [PERSON] та [PERSON] належало по 1/12 частці житлового будинку. Згідно інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації за № 06 від 03.01.2024 року встановлено, що державна реєстрація права власності спірного житлового будинку станом на 01.01.2013 року не проведена. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2015 року. Після його смерті відкрилася спадщини за законом на належне йому майно, у тому числі на 1/12 частку спірного житлового будинку. 04 лютого 2016 року Тернопільською районною державною нотаріальної конторою заведена спадкова справа за № 92/2016 до майна померлого [PERSON] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що 04 лютого 2016 року [PERSON] подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] в користь доньки [PERSON] . 04 лютого 2016 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Як вбачається з довідки за №10 від 17.02.2016 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району, на час смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані у будинковолодінні по [ADDRESS] : дружина [PERSON] , донька [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та правнуки [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, [PERSON] приняла спадщину після смерті батька та частково оформила спадкові права отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки Інші спадкоємці до нотконтори не звертались. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 07 травня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірного будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 грудня 2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, у тому числі на 1/12 частку спірного житлового будинку. 04 червня 2019 року Тернопільською районною державною нотаріальної конторою до майна [PERSON] заведено спадкову справу за № 226/2019 за заявою [PERSON] від 04 червня 2019 року про прийняття спадщини. Як вбачається з довідки за №236 від 04 червня 2019 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району, на час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] , разом з нею проживали та були зареєстровані: донька [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та правнуки [PERSON] , [PERSON] . Інші спадкоємці спадщини не приймали. Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину за законом після смерті матері . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 07 травня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірного будинку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. З технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] від 02 січня 2024 року, виданого КП «Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 103,5 кв.м., житлова 54.9 кв.м. Самочинні побудови відсутні. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: голова двору [PERSON] , дружина [PERSON] , їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зять [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, кожному члену колгоспного двору, у тому числі [PERSON] та [PERSON] належить по 1/12 частки спірного житлового будинку. В силу вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] та [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у встановлений законом строк також подала до ноткотори заяви про прийняття спадщини. Дружина [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка [PERSON] в корить [PERSON] . Інші спадкоємці спадщини не приймали. Таким чином, [PERSON] після смерті батька та матері успадкувала належні їм по 1/12 частки спірного житлового будинку. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивач не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. За змістом вимог ст. 12 ЗУ «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 ЗУ «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на 2/12 (1/6) частку житлового будинку з відповідної частиною надвірних будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] .

Outcome: approved