Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

Заявниця, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за номером [ADDRESS] . При спробі продати успадковану квартиру, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було виявлено обтяження: заборона на відчуження. Ця заборона була накладена Локачинською Державною нотаріальною конторою 22.11.2000 року на підставі договору застави від 07.07.2000 року Р№ 1372, укладеного між Кредитною спілкою «Надія» (смт. Іваничі) та її померлим батьком, [PERSON] .Кредитна спілка « [PERSON] » припинила свою діяльність на підставі рішення засновників, і запис про її державну реєстрацію припинення внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб без правонаступника. Незважаючи на те, що спадкодавець сплатив усі боргові зобов`язання, а виконавча служба підтвердила відсутність виконавчих проваджень щодо нього на користь КС «Надія», запис про обтяження (заборону відчуження) не скасований. 10 вересня 2025 року представник заявниці звернувся до приватного нотаріуса Дильного І.Г. із заявою про скасування запису про заборону відчуження. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2025 № 307/02-31) через відсутність повідомлення кредитора про погашення позики (кредиту). Нотаріус рекомендував звернутися до суду для зняття заборони відчуження нерухомого майна. Заявниця вважає, що наявність нескасованого запису про заборону відчуження порушує її право самостійно розпоряджатися своїм майном. Зобов`язання за договором застави, а відповідно і саме обтяження, припинилося у зв`язку з ліквідацією кредитора (Кредитної спілки «Надія») без правонаступництва (ст. 609 ЦК України). Через відсутність кредитора (ліквідована юридична особа) та неможливість отримати від нього повідомлення про погашення позики (кредиту), що є підставою для зняття заборони нотаріусом (ст. 74 Закону України «Про нотаріат»), заявниця вимушена звернутись до суду. На підставі правової позиції Верховного Суду по аналогічній справі (постанова від 13.09.2023 р. у справі №295/7291/20), де суд констатує прогалину в законодавстві, заявниця вважає можливим застосувати аналогію закону (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України) та звернутись до суду із заявою про встановлення факту припинення договору застави та скасування запису про заборону відчуження. Заявниця та її представник, а також заінтересована особа до суду не з?явились, клопотали про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити заяву. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом № 1786 стверджується, що заявниця [PERSON] успадкувала по смерті свого батька [PERSON] квартиру за номером [ADDRESS] . Копією витягу з Державного реєстру речових прав підтверджується право власності заявниці на вказану квартиру та містить інформацію про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Копією договору застави від 07.07.2000 року Р№ 1372, підтверджено укладення між КС «Надія» та спадкодавцем [PERSON] правочину, на підставі якого було накладено обтяження. Копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує наявність обтяження (заборони відчуження) на квартиру, накладеної Локачинською Державною нотаріальною конторою 22.11.2000 року, а також містить відомості про припинення діяльності (архівний запис) власника [PERSON] . Копія інформації про відсутність виконавчих проваджень Володимирського ВДВС підтверджує, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] , стягувачем за якими є Кредитна спілка «Надія». Це опосередковано свідчить про погашення боргу. Копією Витягу з державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських організацій підтверджено факт державної реєстрації припинення Кредитної спілки «Надія» (ідентифікаційний код 21741025), що є правовою підставою для припинення зобов`язання відповідно до ст. 609 ЦК України. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій підтверджує звернення представника Заявниці до приватного нотаріуса Дильного І.Г. та його відмову у скасуванні заборони відчуження через відсутність повідомлення кредитора, що змусило заявницю звернутися до суду. Крім того, на підтвердження остаточного припинення зобов`язання, Заявницею надано письмові пояснення співзасновників припиненої Кредитної спілки «Надія» Єдинак Є.С. та [PERSON] . Згідно з їхніми письмовими поясненнями, правонаступників після припинення їхнього підприємства не було, а також невиконаних боргових зобов`язань за Кредитною спілкою «Надія» також не існує. Відповідно до частини першої статті 609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли виконання обов`язку покладено на іншу особу. Судом встановлено, що Кредитна спілка «Надія» (Кредитор) була ліквідована без правонаступника. Таким чином, з моменту внесення до реєстру запису про припинення юридичної особи, зобов`язання за договором застави від 07.07.2000 року, а отже, й обтяження у вигляді заборони відчуження, є припиненими. Згідно зі статтею 593 Цивільного кодексу України, право застави припиняється, зокрема, у разі припинення забезпеченого заставою зобов`язання. Оскільки основне зобов`язання припинилося у зв`язку з ліквідацією кредитора, то і право застави, яке є похідним, також припинилося. Доцільність застосування судом аналогії закону у цій справі випливає з необхідності забезпечення конституційних гарантій непорушності права власності (ст. 321 ЦК України). Заявниця виявилася в ситуації юридичної неможливості усунути обтяження в позасудовому порядку, оскільки чинне законодавство, зокрема Закон «Про нотаріат», передбачає механізм скасування заборони відчуження нотаріусом лише за наявності повідомлення про погашення позики від кредитора. У зв`язку з доведеною ліквідацією Кредитної спілки «Надія» без правонаступника, отримання такого документа є нездійсненним, що було підтверджено постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Мотивом судового втручання є усунення правової прогалини та захист порушеного права. Заявниця у своїй заяві мотивує необхідність застосування аналогії закону, посилаючись на частину 4 статті 277 Цивільного кодексу України. Суд, оцінюючи цю аргументацію, погоджується з необхідністю застосування аналогії закону, оскільки зобов`язання за договором застави припинилося в силу статті 609 ЦК України (ліквідація юридичної особи-кредитора). Однак, через відсутність процедурного механізму скасування заборони, обтяження продовжує формально існувати, порушуючи право власності Заявниці вільно розпоряджатися майном. Суд,

Outcome: approved