Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-04 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 51\~655,55 грн та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2024року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79861335, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 7\~700,00 грн, строком на 30 днів, тобто з 24.04.2024 року до 23.05.2024 року, зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 0,75% на день. Крім того, договором передбачено сплату позичальником відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною) та пені в розмірі 2,70% за день. 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/2025, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором позики в розмірі 25\~256,03 грн, з яких: 7\~584,32 грн заборгованість за основною сумою позики; 2\~313,45 грн заборгованість за відсотками за користування позикою; 15\~358,26 грн заборгованість за пенею. Крім того, 20.09.2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №2139511, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 8\~000,00 грн, строком на 30 днів, тобто з 20.09.2024 року до 19.10.2024 року, зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 1% на день. Крім того, договором передбачено сплату позичальником відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною) та пені в розмірі 5% за день. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 та додаткову угоду №48 від 21.02.2025 року, відповідно до умов яких до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 26\~399,52 грн, з яких: 7\~998,40 грн заборгованість за основною сумою позики; 2\~401,12 грн заборгованість за відсотками за користування позикою; 16\~000,00 грн заборгованість за пенею. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами договору позики, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. ст. 1046 1048 ЦК України, є умови про суму і строк позики, умови і порядок її надання, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною у\~разі її\~прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 24.04.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №79861335, відповідно до якого відповідач отримала позику в розмірі 7\~700,00 грн, строком на 30 днів, тобто з 24.04.2024 року до 23.05.2024 року включно, зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 0,75% на день. Крім того, договором передбачено сплату позичальником відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною) та пені в розмірі 2,70% за день. Договір містить додаток №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту» та Паспорт споживчого кредиту. Зазначений договір, додаток до нього та паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 від 27.03.2025 року до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року. Також, 20.09.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №2139511, відповідно до якого відповідач отримала позику в розмірі 8\~000,00 грн, строком на 30 днів, тобто з 20.09.2024 року до 19.10.2024 року включно, зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 1% на день. Крім того, договором передбачено сплату позичальником відсотків за понадстрокове користування позикою (її частиною) та пені в розмірі 5% за день. Договір містить додаток №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту». Зазначений договір та додаток до нього відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 та додаткову угоду №48 від 21.02.2025 року, у відповідності до умов яких ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №43 від 21.02.2025 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року та за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, взяті на себе зобов`язання за договорами позики відповідач не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість: - за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року станом на 27.03.2025року в розмірі 25\~256,03 грн, з яких: 7\~584,32 грн заборгованість за основною сумою позики; 2\~313,45 грн заборгованість за відсотками за користування позикою; 15\~358,26 грн заборгованість за пенею; - за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року станом на 31.07.2025 року в розмірі 26\~399,52 грн, з яких: 7\~998,40 грн заборгованість за основною сумою позики; 2\~401,12 грн заборгованість за відсотками за користування позикою; 16\~000,00 грн заборгованість за пенею, а всього 51\~655,55 грн. Щодо заборгованості за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року суд зазначає наступне. Відповідно до умов договору позики №79861335 від 24.04.2024 року відповідач отримала позику в розмірі 7\~700,00 грн, на строк 30 днів, тобто з 24.04.2024 року до 23.05.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,75% в день. Тобто, сума відсотків за користування позикою за період з 24.04.2024 року до 23.05.2024 року складає 1\~732,50 грн (7\~700,00 грн х 0,75% : 100 х 30 днів), що також зазначено в додатку №1 до договору позики (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит). Відповідно до п. 6 договору позики, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальника такого права. Позивачем не надано доказів, що відбулася пролонгація договору після 23.05.2024 року, зокрема позивачем не надано ні звернення відповідача в електронній формі, ні відповідної додаткової угоди, як це передбачено п. 6 договору позики від 24.04.2024 року, а тому суд приходить до висновку, що кінцевим терміном повернення позики є 23.05.2024 року. За змістом ст.\~1048\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №300/438/18. В постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України і охоронна норма частини другої ст.\~625\~цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, нарахування відсотків за користування позикою поза межами строку її надання, тобто після 23.05.2024 року, є неправомірним. Отже, відповідач на виконання договору позики №79861335 від 24.04.2024 року повинна була сплатити 7\~700,00 грн (сума позики) та 1\~732,50 грн (відсотки за користування позикою за період з 24.04.2024 року до 23.05.2024 року), а всього 9\~432,50 грн. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року відповідачем сплачено 16\~872,22 грн, що перевищує суму, яку відповідач повинна була сплатити за договором позики, тобто відсутня заборгованість відповідача перед позивачем за сумою позики та відсотками за користування позикою, а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року суд зазначає наступне. Відповідно до умов договору позики №2139511 від 20.09.2024 року відповідач отримала позику в розмірі 8\~000,00 грн, на строк 30 днів, тобто з 20.09.2024 року до 19.10.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день. Тобто, сума відсотків за користування позикою за період з 20.09.2024 року до 19.10.2024 року складає 2\~400,00 грн (8\~000,00 грн х 1% : 100 х 30 днів). Крім того п. 2.4 договору позики передбачена комісія за надання позики 29,71% від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 2\~376,80 грн. Згідно з розрахунком, наданим позивачем та позовними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року заборгованість станом на 31.07.2025 року за основною сумою позики в розмірі 7\~998,40 грн та за відсотками за користування позикою 2\~401,12 грн. Тобто, розрахунок позивача в частині нарахування відсотків за користування позикою є математично неправильним. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Отже позов підлягає задоволенню, в межах заявлених позовних вимог, в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року, яка складається із заборгованості за основною сумою позики в розмірі 7\~998,40 грн та заборгованості за відсотками за користування позикою в розмірі 2\~400,00 грн, а всього 10\~398,40 грн. Щодо стягнення нарахованої позивачем пені за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року в сумі 15\~358,26 грн та за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року в сумі 16\~000,00 грн, суд зазначає наступне. Пунктом 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на дату укладення договорів позики (24.04.2024 року та 20.09.2024 року) та строк їх дії в період дії в Україні воєнного стану, нарахування пені суперечить вищезазначеній нормі ЦК України, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за договором позики №79861335 від 24.04.2024 року в сумі 15\~358,26 грн та за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року в сумі 16\~000,00 грн не підлягають задоволенню. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №2139511 від 20.09.2024 року, яка складається із заборгованості за основною сумою позики в розмірі 7\~998,40 грн та заборгованості за відсотками за користування позикою в розмірі 2\~400,00 грн, а всього 10\~398,40 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (20,13%), в розмірі 609,54 грн.

Outcome: partial