Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-29 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, з огляду на наступне. 20.12.1997 відділом реєстрацій актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1715. У шлюбі у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що тривалий час (більше 4 років) сторони не проживають разом, подружнє життя та ведення спільного господарства між сторонами припинено, спілкування зводиться до вирішення питань щодо спільних дітей. Таким чином, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. За таких обставин, представник позивача просить суд розірвати шлюб з [PERSON] . Провадження в справі відкрито 22.09.2025, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обстави, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи в розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи в розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу, що передбачено п. п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Заперечення сторін щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзив на позов не подано. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних в ній матеріалів та ухвалити рішення по суті спору. Дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку наявним доказам, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 20 грудня1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрацій актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 1715. Після реєстрації шлюбу позивач отримала прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (копія свідоцт про народження наявні в матеріалах справи). Так, сторона позивача вказує, що шлюбні відносини припинені, що шлюб носить формальний характер та його збереження не відповідає інтересам [PERSON] . Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства. Доказів, які свідчили б про можливість примирення сторін в ході розгляду справи отримано не було. Також не було отримано і доказів, які б свідчили про те, що розірвання шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За встановлених обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу оскільки його збереження не відповідає інтересам сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище в зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, питання щодо залишення [PERSON] прізвища отриманого при реєстрації шлюбу чи відновлення дошлюбного прізвища не вирішувалось, у зв`язку із розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved