Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29 серпня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС" (далі - ТОВ "ФК "ЕЙС") до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 52 899,13 грн за договором кредитної лінії № 682332193 від 10.06.2023. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.06.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі - ТОВ "МАНІВЕО") та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 682332193 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора MNV46M7B, який було відправлено відповідачу на його номер телефону, зазначений у заявці. Перед підписанням договору відповідач ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. За умовами кредитного договору відповідач 10.06.2023 отримав кредитні кошти у загальній сумі 15 400 грн, які було перераховано через банк провайдер на його банківську картку № [NUMBER] , номер якої було зазначено відповідачем у заявці при укладенні кредитного договору. Таким чином, ТОВ "МАНІВЕО" умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до нього у тому числі щодо продовження терміну його дії, відповідно до умов якого до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло право грошової вимоги, зокрема до відповідача [PERSON] за договором кредитної лінії № 682332193 від 10.06.2023. У подальшому 27.05.2024 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" було укладено Договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" перейшло право грошової вимоги, зокрема до відповідача за договором кредитної лінії № 682332193 від 10.06.2023. Далі, 08.07.2025 між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з реєстром боржників від 08.07.2025 до Договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 52 899,13 грн. Відповідач належним чином свої обов`язки не виконував, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 52 899,13 грн, з яких 10 388,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 42 510,93 грн - заборгованість за відсотками, за користування кредитом, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Разом з цим, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (а.с. 103-104). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 10.06.2023 між ТОВ "МАНІВЕО" та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 682332193 (далі - Договір), за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 15 400 грн, шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] , номер якої було зазначено відповідачем у заявці на отримання коштів в кредит від 10.06.2023 (а.с. 19, 21-30). Пунктом 7.1 Договору визначено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 10.07.2023, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. Відповідно до умов п. 7.3. кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 10.07.2028. Згідно з п. 7.4. проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; 7.4.2. після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. Аналогічні умови наведені у паспорті споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору № 682332193 від 10.06.2023 (а.с. 20-21). Договір разом з паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем 10.06.2023 о 19:43:39 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором MNV46M7B (а.с. 30 зворот). Факт укладення договору підтверджується довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО", сформованої 29.05.2024, та не заперечується самим відповідачам (а.с. 33). Позивачем долучено до матеріалів справи порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "МАНІВЕО" з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торгівельною маркою "MONEYYEO" та алгоритм дій стосовно укладання кредитних договорів, актуальні на день укладення спірного договору (а.с. 36-39, 40-43). За даними платіжного доручення 10.06.2023 на банківську карту № [NUMBER] первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО" було зараховано кредитні кошти у сумі 15 400 грн з призначенням платежу: переказ коштів згідно з договором № 682332193 від 10.06.2023, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ; безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с. 31). На підтвердження наведеного позивачем надано також довідку ТОВ "МАНІВЕО", щодо виконання кредитодавцем умов договору кредитної лінії шляхом перерахування на банківську карту позичальника кредитних коштів у сумі 15 400 грн (а.с. 32). На виконання ухвали суду від 22.09.2025 про витребування доказів АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" була надано інформацію, відповідно до якої на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано банківську картку № [NUMBER] (номер рахунку [NUMBER] ). З вказаною платіжною карткою пов`язано мобільний номер телефону [NUMBER] (а.с. 110). 28 листопада 2018 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (фактор) та ТОВ "МАНІВЕО" (клієнт) укладено договору факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 53-55). 28.11.2019 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "МАНІВЕО" укладено додаткову угоду № 19, 31.12.2020 - додаткову угоду № 26, 31.12.2021 - додаткову угоду № 27, 31.12.2022 - додаткову угоду № 31, 31.12.2023 - додаткову угоду № 32, якими було продовжено строк дії договору факторингу, в останнє до 01.01.2024 (а.с. 55-59). З витягу з реєстру прав вимоги № 248 від 21.09.2023 убачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 на суму боргу 26 585,68 грн, з яких 10 388,20 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 16 197,48 грн заборгованість за відсотками, передано від ТОВ "МАНІВЕО" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (а.с. 60-61). 27.05.2024 між ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" (фактор) та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" (клієнт) укладено договір факторингу № 27/0524-01, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 64-68). З витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 убачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 на суму боргу 52 899,13 грн, з яких 10 388,20 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 45 510,93 грн - заборгованість за відсотками, передано від ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" (а.с. 69-70). 08.07.2025 між ТОВ "ФК "ЕЙС" (фактор) та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" (клієнт) укладено договір факторингу № 08/05/25-Е, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 72-76). З витягу з реєстру боржників від 08.07.2025 до договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 убачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 на суму боргу 52 899,13 грн, з яких 10 388,20 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 45 510,93 грн - заборгованість за відсотками, передано від ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" до ТОВ "ФК "ЕЙС" (а.с. 77). На підтвердження виконання умов вказаних вище договорів факторингу та додаткових угод до них позивачем надано відповідні платіжні інструкції про оплату за відступлення прав вимоги (а.с. 71, 80-82). Таким чином, до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшли всі права ТОВ "МАНІВЕО" щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 у загальному розмірі суми боргу 52 899,13 грн. Відповідно до розрахунків заборгованості ТОВ "МАНІВЕО" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", а також виписки з особового рахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 становить 52 899,13 грн, та складається з заборгованості за тілом кредиту - 10 388,20 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 45 510,93 грн (а.с. 83-84,85-86). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Мотиви суду. В судовому засіданні було встановлено, що між ТОВ "МАНІВЕО" та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору № 682332193 від 10.06.2023. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови його повернення, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. Договір був підписаний відповідачем 10.06.2023 о 19:43:39 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором MNV46M7B. Відповідно до умов договору сторони визначили, що кредит надається позичальнику безготівково у загальному розмірі 15 400 грн шляхом зарахування на його банківську карту № [NUMBER] , номер якої було зазначено відповідачем у заявці при укладенні кредитного договору. На підтвердження виконання ТОВ "МАНІВЕО" зобов`язання за договором кредитної лінії, позивачем надано копію платіжного доручення від 10.06.2023 та довідку ТОВ "МАНІВЕО", з яких убачається, що на банківську карту № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , ТОВ "МАНІВЕО" перерахувало кредитні кошти у сумі 15 400 грн з призначенням платежу: переказ коштів згідно з договором № 682332193 від 10.06.2023. Витребуваною судом інформацією у АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" підтверджено належність банківської картки з номером № [NUMBER] (номер рахунку [NUMBER] ) [PERSON] , а також факт перерахування саме на цю картку 10.06.2023 кредитних коштів у сумі 15 400 грн. Отже, відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище договором про споживчий кредит у загальному розмірі 52 899,13 грн, з яких 10 388,20 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 45 510,93 грн. Судом перевірено наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості та встановлено, що він проведений у відповідності до умов, визначених у договорі. Також судом встановлено, що на підставі договорів факторингу та відповідних додаткових угод до цих договорів ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло статусу кредитора за договором, укладеним 10.06.2023 між відповідачем та первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО". Факт переходу до позивача права вимоги до відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями договорів факторингу та додаткових угоди до них, актів прийому-передачі реєстру боржників, витягів з Реєстрів прав вимоги та платіжних інструкцій щодо здійснення оплати за відступлення прав вимоги, які приймаються судом як належні і допустимі докази. Отже, враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів виконання зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету 1 211,20 гривень, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (2 422,40 х 0,5 = 1 211,20). Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 1 211,20 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача. Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 09.07.2025 між Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" і ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір про надання правничої допомоги № 09/07/25-01, до якого додається протокол погодження вартості послуг, а також додаткова угода № 25770730406 від 09.07.2025, якою визначено, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав і інтересів клієнта з питань, зокрема, у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 (а.с. 88-91а). У відповідності до акта прийому-передачі наданих послуг, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, вартість наданих адвокатським бюро "Тараненко та партнери" правових і юридичних послуг ТОВ "ФК "ЕЙС" складає 7 000 грн (складання позовної заяви (2 години) - 5 000 грн, вивчення матеріалів справи (2 години) - 1 000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 682332193 від 10.06.2023 (1 година) - 500 грн, підготовка та подача клопотання про витребування доказів (1 година) - 500 грн) (а.с. 92). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих сторонами документів, суд вважає співмірним наданий адвокатським бюро "Тараненко та партнери" обсяг послуг з їх вартістю 7 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Відтак внаслідок задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved