Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-03 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з об`єкта нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її син [PERSON] . Після смерті сина залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями (літ.А), загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:2869, розташована на території Дмитрівської сільської ради; право забудовника щодо недобудованого житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , готовністю 44 %, з правом здачі нерухомості в експлуатацію та отримання правовстановлюючого документу. У зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не добудував житловий будинок по [ADDRESS] та, відповідно, не отримав на нього правовстановлюючий документ, вона не змогла оформити свої спадкові права через нотаріуса та змушена була звернутись до суду. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 року по справі № 182/5129/16-ц, її позовні вимоги було задоволено та визнано за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями (літ.А), загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а також визнано за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:2869, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та визнано за нею право забудовника щодо недобудованого житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , готовністю 44 %, з правом здачі нерухомості в експлуатацію та отримання правовстановлюючого документу, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . При цьому, як вказує позивачка, для реєстрації права власності, згідно вищезазначеного рішення суду на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вона звернулась до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, який в процесі перевірки наданих документів виявив, що, згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Чайковського Д.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2007 року, серія АЕ № 967781, АЕ № 967782 було накладено обтяження у вигляді арешту належної її синові [PERSON] 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Реєстраційний номер обтяження: 5566046; дата реєстрації: 29.08.2007 року; реєстратор: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора. Це підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 384086929 від 24.06.2024 року. Державний реєстратор повідомив, що через наявність зазначеного арешту зареєструвати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 року по справі № 182/5129/16-ц, неможливо та рекомендовано звернутись до суду. Тому, на підставі вищевикладеного, позивачка змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , померлому [INFO] , що був накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2007\~року,\~серія АЕ\~№ 967781,\~АЕ №\~967782; реєстраційний номер обтяження: 5566046; дата реєстрації: 29.08.2007 року; реєстратор: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора. А також, вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження № 5566046; дата реєстрації: 29.08.2007 року; реєстратор: Перша Нікопольська державна нотаріальна контора, на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2007 року, серія АЕ № 967781, АЕ № 967782. В призначене судове засідання позивачка не прибула, разом з позовною заявою до суду надала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.4). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористався, при цьому, на адресу суду надав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.16). Згідно ч.8\~ст.178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є частиною національного законодавства України та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, [INFO] помер син позивачки [PERSON] , після смерті якого позивачка успадкувала належне її синові майно (рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 року по справі №182/5129/16-ц позовні вимоги [PERSON] були задоволені та визнано за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями (літ.А), загальною площею 89,9 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . А також визнано за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,000 га, кадастровий номер 1222981000:04:003:2869, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та визнано за нею право забудовника щодо недобудованого житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , готовністю 44 %, з правом здачі нерухомості в експлуатацію та отримання правовстановлюючого документу, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ) (а.с.8-11). Проте, як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з даним позовом стали обставини, які полягають в тому, що позивачка реалізувати свої права щодо спадкового майна, в тому числі, проведення державної реєстрації, позбавлена можливості з причини наявності постанов державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Чайковського Д.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.08.2007 року, серія АЕ № 967781, АЕ № 967782. Даний факт підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 384086929 від 24.06.2024 року (а.с.7). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що на майно, яке позивачка має наміри успадкувати, накладено арешт, який свідчить про той факт, що його наявність порушує право позивача щодо своїх спадкових справ та в подальшому здійснити реєстраційні дії щодо нерухомого майна. Відповідно до ч.1, 2, 3\~\~\~ст.60\~\~ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.\~\~У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно). Таким чином, враховуючи вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що обґрунтування позивача знайшло своє підтвердження та є такими, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved