Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Мальцев А.А., звернувся до суду через підсистему «Електронний суд», з позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі\~ - ТОВ «ФК «ЄАПБ») та просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 40379, вчинений 18.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.; стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь позивача грошові кошти в сумі 15750,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №40379 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 28 350,15 грн за кредитним договором №6012209293 від 13.11.2017. 20.12.2021 приватним виконавцем Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження №67949839, згодом передане приватному виконавцю Шабанову В.В. У ході примусового виконання з рахунків позивача було списано 15 750,39 грн. Позивач зазначає, що кредитний договір не посвідчувався нотаріально, а підписані ним документи заява, паспорт кредиту та заява про приєднання до умов надання кредитів укладені у простій письмовій формі, тому не могли бути підставою для вчинення виконавчого напису. Нотаріус не перевірив безспірність заборгованості, порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З урахуванням того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною постанову КМУ №662 у частині, яка дозволяла вчинення виконавчих написів на не посвідчених нотаріально кредитних договорах, позивач вважає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а списані кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті. Ухвалою суду від 22.05.2025 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мальцев А.А. у судове засідання не з`явилися. 29.09.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача Мальцева А.А. про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача та треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Шабанов В.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неприбуття суд не повідомили. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК\~України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно статті 280 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, доходить наступного висновку. 13.11.2017 [PERSON] звернувся до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі- ТОВ «ФК «ЦФР») з заявою №6012209293 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» одночасно з чим підписав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063 ) та паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2209293. Підписавши заяву № 6012209293 [PERSON] надав згоду з тим, що підписаний ним паспорт кредиту №2209293 від 13.11.2017 містить умови укладеного ним кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та мною як позичальником; що умови кредитного\~договору,\~зокрема,умови про сукупну вартість кредиту/кредитів, йому роз`яснені та зрозумілі; що він ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами; що його примірник цієї заяви і паспорт кредиту отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» згоден отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua; зобов`язався виконувати\~кредитний договірі регулярно ознайомлюватися з його змінами на зазначеному веб-сайті. Своїм підписом [PERSON] доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отримуваного кредиту суму грошових коштів у розмірі 25 537,40 грн з оплатою страхового платежу\~за договором\~страхування №6012209293-КМК\~від 13.11.2017\~у розмірі500,00 грн. Як вбачається з паспорту кредиту, сума/ ліміт кредиту складає 26037,40 грн, строк, на який надається кредит 30 днів; сукупна вартість кредиту: - початковий процент 0,00 ; щомісячні проценти-2,99, річні проценти 0,01 згідно з узгодженим сторонами графіком платежів. 18.11.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис № 40379 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 6012209293 від 13.11.2017. Так, з виконавчого напису № 40379 від 18.11.2021 року вбачається, що [PERSON] є боржником за Кредитним договором № 6012209293 від 13.11.2017, укладеним з ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), на підставі договору відступлення права вимоги №20200730 від 30.07.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, Рахунок у форматі ІВАN: № [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК», МФО: 339500) який є стягувачем за заборгованістю по кредитному договору 840560909 від 15 жовтня 2019 року. Оскільки строк платежу за Кредитним договором № 6012209293 від 13.11.2017 настав,\~а боржником\~допущено прострочення\~платежів допускається\~стягнення заборгованості\~за період\~з 30.07.2020 по 04.11.2021. Сума заборгованості становить 28000,15 гривень, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 11250,91 грн; суми заборгованості за річними відсотками - 1,38 грн; суми заборгованості за платою за управління кредитом/за щомісячними відсотками 6780,66 грн; суми заборгованості за пенею - 9967.20 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана, в розмірі 350,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувана становить 28350,15 гривень. 20.12.2021 року приватним виконавецем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. розглянувши заяву ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» про примусове виконання виконавчого напису № 40379 виданого 18.11.2021, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67949839 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суми заборгованості у розмірі 28000,15 грн, що складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 11250,91 грн; - сума заборгованості за річними відсотками - 1,38 грн; суми заборгованості за платою за управління кредитом/за щомісячними відсотками - 6780,66 грн - суми заборгованості за пенею - 9967,20 грн; За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 350,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь стягувача становить 28350,15 грн. Даною постановою також постановлено стягнути з [PERSON] виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2835,01 грн. Відповідно до Постанови про передачу виконавчого провадження від 18.07.2025 року, ВП №67949839 по виконанню виконавчого напису № 40379 виданого 18.11.2021 було передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Шабанову В.В. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Серед яких, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій; Порядок). Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). За п. 1.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум, витребування від боржника майна або про витребування об`єкта довірчої власності у довірчого власника, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1.2. Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3.2 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, якою керувався нотаріус. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 Розділу ІІ вищевказаного Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача/довірчого засновника (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що відповідає ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Та повинна підтверджуватись наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Така правова позиція викладена також Верховним Судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17 (провадження № 61-1177св18). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Суду не подано доказів надання нотаріусу нотаріально засвідченого договору, для вчинення оспорюваного виконавчого напису, та оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусам бажано з`ясувавати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Окрім того, вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень, а саме письмової вимоги про усунення порушень боржнику з належними доказами такого повідомлення, оскільки неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вказана позиція узгоджується з висновками викладеними в постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20, від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів\~справи вбачається,\~що відповідач\~не довів\~належними та\~допустимими доказами\~направлення позивачу\~та отримання\~ним вимоги\~про усунення\~порушень за\~кредитним договором № 6012209293 від 13.11.2017, що також може виступати в якості самостійної підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відомості про направлення позивачу повідомлень про погашення ним заборгованості та повідомлення про намір вчинення виконавчого напису за кредитним договором у матеріалах справи також відсутні. За вказаних обставин, суд доходить висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, у порушення норм Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що наявна заборгованість в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, а позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь позивача грошових коштів в розмірі 15750,39 грн, отриманих без достатньої правової підстави, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Стаття 1212 ЦК України\~застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1\~ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція\~ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл. 83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі підлягають поверненню позивачу відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Також, Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 по справі №201/6498/20 (провадження № 61-88св21) визначено, що факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Оскільки судом визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, кошти, які були стягнуті з позивача на користь стягувача (відповідача) ТОВ «ФК «ЄАПБ», внаслідок такого виконавчого напису, стягнення яких підтверджено належними та достовірними доказами, підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України\~як безпідставно набуті. Проте, відповідно до платіжної інструкції № NP040122462795416827 від 04.01.2022 з призначенням платежу: «211230PBNKI000000019400 Стягнення згідно виконавчого документа 40379 18-11-2021 [PERSON] 2747409039» було сплачено 2704,38 грн на користь отримувача - ПВ Амельченко В.П. Відповідно до платіжної інструкції № NP210122422175747803 від 21.01.2022 з призначенням платежу: «Стягнення згiдно виконавчого документа 40379 18-11-2021 220121PBNKI000000014359 ПЛУГАТИРЬОВ АНДРIЙ ОЛЕКСIЙОВИЧ 2747409039» було сплачено 90,00 грн на користь отримувача - ПВ Амельченко В.П. Відповідно до платіжної інструкції № 23264PBNKI00d5dd0002 від 19.06.2023 з призначенням платежу: «стягнення за ВП № 67949839 з виконання виконавчого документу: виконавчий напис № 40379 виданий 18.11.2021» було сплачено 7588,71 грн на користь отримувача - ПриватБанк. Відповідно до платіжної інструкції № 252d5PBNKI004b110001 від 28.07.2025 з призначенням платежу: «стягнення; за ВП № 67949839; з виконання виконавчого документу; виконавчий напис; № 40379; виданий; 18.11.2021; документ видав; [PERSON] приватний нотарiус Київського мiського нотарiального округу. - на осн.док. ВК №250725PBNKI000000019217» було сплачено 5367,30 грн на користь отримувача - ПВ Шабанов В.В. При цьому, надані суду платіжні інструкції не містить відомостей про те, що стягнуті з позивача кошти були спрямовані на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не стягнуті з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження». Так, нормами ст.42\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 ст.\~31\~Закону України\~«Про органи\~та осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Суду не надано підтверджень, що будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця під час виконавчого провадження позивачем оскаржувались та були визнані незаконними. Таким чином, приватний виконавець не є стягувачем у ВП, а є суб`єктом незалежної професійної діяльності, третьою особою маючи повноваження визначеною державою, що до примусового виконання судових рішень і рішень інших органів згідно\~Закону України «Про виконавче провадження»\~та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів та осіб. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів, в зв`язку з недоведеністю цих позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги частково, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» судовий збір за подання до суду позовної заяви належить стягнути з відповідача на користь Держави в пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог в сумі 1211,20 грн, як за одну вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial