Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-02 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , 27.07.2017 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та від спільного шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 травня 2021 року у цивільній справі №727/10743/20 вирішено стягнути з [PERSON] на її користь, [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 3000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня 21.12.2020, до досягнення дитиною повноліття. Також, даним рішенням вирішено стягнути з [PERSON] на її користь, [PERSON] , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 21.12.2020 та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2022 року у цивільній справі № 727/10719/21 шлюб між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Причиною цьому були, в тому числі ті обставини, що як і до, так і після розірвання шлюбу син [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі мною. Батько дитини - [PERSON] взагалі не цікавиться дитиною, зв`язок з сином взагалі не підтримує, вихованням дитини не займається, не турбується ні про фізичний, ні про духовний розвиток [PERSON] , не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, свої батьківські обов`язки не виконує, іноді надає кошти на утримання сина, хоча згідно з законом в повній мірі зобов`язаний це робити, на даний момент дитина знаходиться на її повному утриманні. Таким чином, від травня 2021 року і по теперішній час, [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у забезпеченні нормального розвитку дитини, не проявляє жодного інтересу та уваги до сина [PERSON] . Відповідачем свідомо було обрано такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини відсутня, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку із цим, нею було подано заяву від 20.09.2024 до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради щодо надання рішення про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проте, згідно з відповіддю Служби у справах дітей Чернівецької міської ради було повернуто заяву з додатками та водночас вказано про те, що для об`єктивного та всебічного розгляду питання щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , необхідно надати документи та докази, які будуть підтвердженням факту свідомого та винного ухилення батька дитини від виконання своїх батьківських обов`язків, і також не вбачають у діях відповідача ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, так як це не доведено та не підтверджено. З даною відповіддю Служби у справах дітей Чернівецької міської ради вона не згідна, так як позивачем додано належні підтверджуючі докази відсутності [PERSON] , [INFO] , в житті малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та на відміну від нього, позивач самостійно здійснює догляд за дитиною, дбає про його фізичний і духовний розвиток, навчання. Зокрема, забезпечую необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що належним чином впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Позивач самотужки забезпечує дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, виявляє інтерес до його внутрішнього світу, забезпечує умови для отримання дитині освіти. Проте, відповідач даний обов`язок не виконує, що підтверджується довідкою Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради від 02.07.2024 вих. № 01-15/77 в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради з листопада 2022 року (наказ про зарахування № 162 - В від 30.11.2022 року). За даний період батько хлопчика - [PERSON] в заклад не приходив, життям дитини не цікавився, не брав участі у батьківських зборах. Участі у вихованні і навчанні дитини не приймав, матеріальної та моральної допомоги у вихованні сина не надавав. Позивач приводить та забирає [PERSON] , відвідую батьківські збори, приходжу на свята, бере участь у заходах закладу. Також, згідно з відповіддю на адвокатський запит від 09.07.2024, КНП «Міська дитяча поліклініка» інформує про те, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває з народження на обліку в даному закладі, декларація укладена з лікарем-педіатром [PERSON] , АПВ ПМД №3 з 18.11.2020. За медичною допомогою з народження в КНП «Міська дитяча поліклініка» з дитиною звертається [PERSON] , [INFO] . Всі рекомендації лікаря виконує в повному обсязі, дотримується медичних норм. Крім того, відповідно до акту управління ОСББ від 24.07.2024, в якому вказано, що [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Вихованням та утриманням сина - [PERSON] займається [PERSON] . Батько - [PERSON] проживає окремо, життям дитини не цікавиться, не приймає участь у вихованні дитини. Черговою підставою неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків є відсутність участі у вихованні дитини, ухилення від спілкування та проведення вільного часу разом зі своїм сином. Перелічені вище аргументи є доказом того, що відповідач свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Протягом тривалого часу зі сторони Відповідача відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Він не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що надалі може негативно вплинути на його фізичний розвиток, як складову частину виховання. Крім того, відповідач не підтримує спілкування з сином [PERSON] , не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, що у своїй сукупності, відповідно до постанови Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 - є підставами для позбавлення одного з батьків батьківських прав. На підставі викладеного, просила суд ухвалити рішення яким позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 20.11.2024 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/12638/24 призначила справу до розгляду. 23.12.2024 представник відповідача Максимчук А.В. надала відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов не визнає, вважає доводи позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи, що мати дитини [PERSON] не працює та не має стабільного заробітку [PERSON] поїхав закордон до Ірландії м. Дублін на заробітки, про що відомо позивачу. Відповідач з травня 2021 року і по даний час перебуває за межами території України. Для підтвердження даного факту адвокат Максимчук А.В. звернулася до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з адвокатським запитом від 10.12.2024, у якому просить повідомити останню дату перетинання державного кордону України [PERSON] , а саме: дату виїзду та дату заїзду якщо така є. Згідно з відповіддю на адвокатський запит №б/н від 10.12.2024 Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, адвокату відмовлено у наданні запитуваної інформації оскільки дана інформація з обмеженим доступом та може поширюватися лише за згодою особи або в інших, передбачених законом, випадках. Відтак, перебування [PERSON] закордоном є тимчасовим та викликане необхідністю надати дитині належне фінансове забезпечення. Відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, любить сина, піклується про його гідне майбутнє та не повинен бути позбавлений батьківських прав. Окрім того розуміє становище матері та самостійно повідомив, що готовий сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3 річного віку, про що вказано в судовому рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/10743/20 від 14.05.2021. Виплати на дитину та його матір завжди здійснював вчасно. На підставі викладеного, можна дійти висновку, що твердження позивача про повне неутримання дитини неправдиві, написані з метою введення суду в оману та спростовуються наданими доказами відповідача. Окрім сплати аліментів на дитину, відповідач систематично надсилає посилки з продуктами, речами, засобами гігієни, ліками та іграшками, робить це за допомогою автобусних перевезень, а для того, щоб позивачка взяла дані посилки відповідач просить сусідів позивачки та родичів принести їх їй та дати для дитини, бо від перевізників вона їх не приймає. Дані обставини склалися через упереджене ставлення та особисту неприязнь позивачки до відповідача, що негативно впливає на моральний стан дитини. Матір намагається відсторонити дитину від батька, хоча останній позитивно налаштований на спілкування з нею заради благополуччя дитини. Відповідач вважає, що мати повинна переглянути свою поведінку та діяти в інтересах дитини для нормального морального та фізичного розвитку дитини. Акт ОСББ від 24.07.2024 вважає неправдивим, оскільки: сусід позивачки [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області 08.07.2008, що проживає за адресою: [ADDRESS] , код: [NUMBER] , місце роботи: ТОВ «Салус Україна» наказ №6- К від 07.07.2022) та [PERSON] сестра відповідача ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області 10.11.2015, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , код: [NUMBER] , фізична особа підприємець від 23.04.2021) можуть підтвердити факт участі відповідача у вихованні дитини, його зацікавленості у інтересах дитини та спростувати дані вказані в акті. Відповідач спілкується із сином з дозволу матері телефонним зв`язком, оскільки маленькому [PERSON] в жовтні цього року виповнилося 4 роки і в силу свого віку він самостійно не може користуватися телефоном. Отже, відповідач турбується про благополуччя дитини, знає та розуміє потреби дитини, переймається моральним станом дитини, тільки тимчасово не перебуває з ним фізично. В свою чергу мати не піклується про моральний стан дитини, показуючи сину особисту неприязнь до його батька через власні упередження. Відповідач готовий спілкуватися з матір`ю дитини та вчиняти будь-які інші дії в інтересах дитини, а для підтвердження даних обставин існує реальна необхідність у залученні свідків [PERSON] (сусіда позивачки) та [PERSON] (сестри відповідача). Щодо довідки Закладу дошкільної освіти (Ясла-Садок) комбінованого типу №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради №01-15/77 від 02.07.2024, то [PERSON] зарахований до садочка 30.11.2022, а відповідач виїхав закордон у травні 2021. Тож, фізично відповідач не мав можливості прибути до садочка, однак це не означає, що відповідач не бере участі у вихованні дитини та не цікавиться його освітою, оскільки він надає його матері кошти для перебування дитини в садочку, сезонний одяг та взуття, інтерактивні іграшки та інші речі, які потребує дитина для відвідування садочку. Щодо відповіді на адвокатський запит КНП «Міська дитяча поліклініка» для позивача зазначає, що оскільки син проживає з мамою, а відповідач тимчасово перебуває закордоном, то мати дитини відвідує з ним лікаря, а відповідач в свою чергу надсилає з закордону високої якості ліки для його лікування та вітаміни для підняття імунітету. Таким чином, відповідач не ухиляється від виховання дитини, а робить це доступним для нього способом, а саме: спілкується телефонним зв`язком, забезпечує фінансово надсилає посилки, турбується про його розвиток, а до виїзду закордон проводив активно час. Враховуючи обставини, які склалися та поведінку матері дитини, відповідач ініціюватиме виїзд дитини закордон законним та допустимим методом. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. За даних обставин можна дійти висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. На підставі викладеного просив суд відмовити у задоволені позову повністю. 07.03.2024 представник позивача надав письмове клопотання про виклик свідків та витребування доказів, що було задоволено на підставі ухвали суду від 10.03.2024. 07.03.2024 представник позивача [PERSON] надав відповідь на відзив, де зазначив, що твердження відповідача про те, що він перебуває за кордоном задля фінансового забезпечення дитини не відповідають дійсності, оскільки відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги дитині, відсутні докази того, що він здійснює будь-які інші фінансові витрати на потреби дитини. Окрім того, відносно [PERSON] (як боржника) Першим відділом ДВС у м. Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції досі відкрито виконавчі провадження за № АСВМ: [NUMBER] від 12.07.2021 та № АСВП: [NUMBER] 27.09.2022 на корить [PERSON] (як стягувана), що підтверджує наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , та спростовує добровільну їх сплату. Більше того, відповідач з 2021 року по теперішній час перебуває за кордоном в Ірландії понад тривалий період, чим порушив умови перебування громадян України за кордоном в Ірландії у встановлений сірок більше ніж 90 днів, що свідчить про його нелегальне перебування на території держави Ірландії та ухилення від виконання військового обов`язку під час мобілізації. Будь-яких офіційних підтверджень перебування відповідача за кордоном до відзиву не додано, як до прикладу, трудового договору (контракту), посвідку на право тимчасового проживання тощо. Таким чином, [PERSON] перебуває за межами території України не з метою фінансового забезпечення дитини, а задля уникнення мобілізації, що свідчить про його свідоме ухилення від виконання не лише батьківських, а й громадянських обов`язків. [PERSON] не лише не виконує своїх фінансових зобов`язань, а й ухиляється від відповідальності перед державою. Всупереч зазначеному у відзиві, слід зауважити, що попри твердження відповідача, фактична ситуація свідчить про його байдужість до дитини та невиконання батьківських обов`язків, а саме те, що відповідач не підтримує особистого контакту з дитиною, не бере участі у його розвитку, навчанні, дозвіллі, не вчиняє навіть спроб побачитись із сином, при цьому будь-яких перешкод йому в цьому ніхто не вчиняв, не бере участі у прийнятті важливих рішень щодо здоров`я, освіти чи розвитку дитини, ігнорує потреби дитини та проявляє повну байдужість до її фізичного, морального та емоційного стану. Відповідач перебуває за кордоном не з метою забезпечення дитини, а через ухилення від військового обов`язку, що ще раз підкреслює його безвідповідальність не лише як батька, а й як громадянина України. Відповідач свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Протягом тривалого часу, зі сторони відповідача відсутнє піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. У цій справі відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, що підтверджується даними фактами, як відсутність будь-якої участі у вихованні дитини з 2021 року по теперішній час, ігнорування потреб дитини, відсутність емоційної підтримки, спілкування, контакту з дитиною та відсутність фінансової допомоги на потреби дитини. На підставі викладеного просила позов задовольнити повністю. 31.03.2025 представник відповідача [PERSON] надала заяву про виклик свідка. 31.03.2025 представник відповідача [PERSON] надала заперечення на відповідь на відзив, де зазначила, що регулярне фінансове забезпечення відповідачем дитини підтверджується квитанціями про сплату аліментів, які додаються до матеріалів справи на загальну суму 210500,00 грн. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/10743/20 від 14.05.2021 відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня 21.12.2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Тобто, станом на сьогоднішній день відповідач мав сплатити аліментів на утримання дитини: за 12.2020 (один місяць) 3000,00 грн, за 2021 рік 36000,00 грн (12x3000,00=36000,00), за 2021 рік 36000,00 грн (12x3000,00=36000,00), за 2023 рік 36000,00 грн (12x3000,00=36000,00), за 2024 рік 36000,00 грн (12x3000,00=36000,00), за 3 місяці 2025 року 9000,00 грн (3x3000,00=9000,00), разом 156000,00 грн (3000,00+ 36000,00+ 36000,00+ 36000,00+ 36000,00+9000,00=156000,00). Також відповідач мав сплатити згідно з вище згаданим рішенням суду аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 21.12.2020 року та до досягнення дитиною трьох річного віку. [PERSON] сину відповідача 3 роки виповнилося 23.10.2023, тобто відповідач мав сплатити за 12.2020 (один місяць) 1000,00 грн, за 2021 рік 12000,00 грн, 2022 рік 12000,00 грн, 2023 рік 10000,00 грн (до жовтня місяця), разом 35000,00 грн. Отже, разом 156000,00 грн аліментів на утримання дитини +35000,00 грн аліментів на утримання позивача =191000,00 грн, відповідач перерахував позивачу 210500,00, що більше на 19500грн. Відтак, відповідач дбає про сина фінансово його забезпечуючи, а саме: надсилає регулярно кошти матері на утримання сина шляхом електронного перерахування коштів, надсилає посилки з необхідними речами, взуттям, медикаментами, продуктами, тощо. Окрім того, відповідач просить позивачку виходити на зв`язок та дати бачити сина і про це також вказує у призначеннях платежу під час перерахунку коштів, чого остання не робить або робить неохоче і тим самим шкодить власній дитині. За даних обставин очевидним є введення позивачем в оману суду, щодо неучасті відповідача у вихованні сина та ненаданні грошового забезпечення на його утримання. Також, звертає увагу суду, що відповідач виїхав закордон у травні 2021 року, тобто до моменту повномасштабної війни, яка розпочалася 24.02.2022 з ціллю заробити гроші для надання дитині повноцінного кращого майбутнього, оскільки позивачка фінансово нестабільна, у неї відсутній регулярний дохід, а дитина росте і постійно потребує нових речей чого позивач у відповіді на відзив нічим не спростовує. Крім того, до виїзду закордон відповідач бачився із сином та проводив з ним час, наразі ситуація склалася таким чином, що відповідач перебуває тимчасово закордоном, однак він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та має інтерес у вихованні та забезпечення сина. Таким чином, позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. 07.03.2025 позивач звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів із органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, а саме висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] 27.09.2024 орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради листом №1/2255, повідомив що станом на сьогодні ухилення від виконання батьком батьківських обов`язків щодо виховання дитини - не доведено. Також, у відповіді зазначено про ненадання доказів, що підтверджують свідоме те винне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків тривалий час [PERSON] 19.03.2025 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, з питання доцільності/недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , за результатами якого зроблено висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини. Відповідний висновок до суду має надати Служба у справах дітей. В задоволенні позову просив відмовити. 31.03.2025 суд ухвалою закрив підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, підтвердила факти, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, підтвердив факти, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судовому засіданні представлений своїм адвокатом Максимчук А. В. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що відповідач [PERSON] , батько дитини [PERSON] , заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його небайдужість до ситуації та сина. Аліменти сплачує, посилки передає. Намагався зв`язатися із сином, не залишається байдужим. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмове клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника третьої особи, надали висновок, де зазначили, що позбавляти батьківських прав відповідача недоцільно. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивачки. Відповідача [PERSON] він не бачив ще до родів. Відповідач залишив [PERSON] ще до народження дитини. Він вважає, що відповідач не займається вихованням дитини. Його дочка - позивачка по справі проживає разом із сином [PERSON] . Вона ніколи не забороняла відповідачу спілкуватися з [PERSON] . Йому відомо, що на сьогоднішній день відповідач перебуває за кордоном. До виїзду відповідача за кордон він останнього не бачив. Він особисто забирає дитину [PERSON] з садочка. [PERSON] онука [PERSON] до іншої бабусі - мами відповідача. Позивачка працює, тому він займається онуком. Йому не відомо хто сплачує аліменти на дитину [PERSON] - особисто відповідач чи його родичі. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є хрещеною мамою [PERSON] . Позивачку [PERSON] знає майже 15 років, вони були одногрупницями. Була також дружкою на весіллі позивачки. Вона була і коли позивачка розійшлася із відповідачем, коли він пішов до іншої жінки. Вона допомагала одягом, взуття позивачці та дитині. За останні 4,5 роки відповідач взагалі не займається дитиною. Через неї відповідач не намагався спілкуватися з дитиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивачку [PERSON] знає, дружать. Він декілька разів на тиждень буває з [PERSON] та її сином. Відповідача [PERSON] також знає, дружили, але перестали, останній виїхав за межі України. Він вже багато років не бачив відповідача. Відповідач не приділяє уваги сину та дружині. Він не бачив, щоб відповідач телефонував та намагався поспілкуватися з дитиною. Він написав відповідачу [PERSON] , що треба спілкуватися з дитиною, але відповідач прочитав смс та нічого не відповів. Знає, що відповідач не приділяє уваги дитині зі слів позивачки та спільних знайомих. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знаю позивачку та відповідача. Він є хрещеним батьком дитини [PERSON] . Відповідач залишив позивачку вагітною та знайшов собі іншу жінку. На хрестинах дитини - [PERSON] відповідача не було. Йому відомо, що відповідач поїхав за кордон та не цікавиться життям дитини. До виїзду за кордон відповідач намагався та якось допомагав. З відповідачкою та [PERSON] він бачиться кожного тижня. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивачку [PERSON] , їхні діти відвідують один садочок. Відповідача [PERSON] не знає. За три роки вона не бачила жодного разу відповідача [PERSON] та у списках вихователя вона також [PERSON] не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою відповідача. Позивачку знає. Їй не відомо чому позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] . Відповідач [PERSON] постійно телефонує. ЇЇ племіннику 4,5 років. Відповідач проживає в Ірландії. Вона проживає разом із мамою і [PERSON] постійно телефонує по відеозв?язку з дитиною, коли він у них. Аліменти на дитину відповідач сплачує за рішенням суду та сплачував аліменти на утримання позивачки [PERSON] . Вона особисто разом із своєю мамою відвідує позивачку [PERSON] . Відповідач [PERSON] присилає посилки 2 рази на місяць - одяг, ліки, все, що просила [PERSON] . Їй відомо, що відповідач всюди заблокований, тому вони з мамою передають посилки. [PERSON] через неї та маму передає гроші, не постійно, але часто. Вони з мамою та тіткою допомагають [PERSON] . [PERSON] постійно цікавиться дитиною, питає як він, як в садочку. ЇЇ брат любить сина [PERSON] . На хрестинах її брата - відповідача по справі не було, це правда, тому що їх не повідомили про хрестини дитини [PERSON] . [PERSON] пішов від [PERSON] до народження дитини до позивачки. [PERSON] народився [INFO] , 14.05.2021 було стягнуто аліменти з [PERSON] , а шлюб розірваний 31.01.2022. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її сином, а позивачка [PERSON] її колишня невістка. [PERSON] поїхав за кордон. [PERSON] піклується про сина, передає гроші, сплачує аліменти щомісяця через банк, посилки, взуття, іграшки, ліки, що просить [PERSON] , та вона з донькою також допомагає від них [PERSON] . Спочатку [PERSON] їх блокувала і вони не могли спілкуватися з нею та [PERSON] . Потім [PERSON] вийшла на зв`язок і вони почали допомагати. Відповідач [PERSON] теж хотів спілкуватися, але [PERSON] його заблокувала. В їх присутності з донькою онук [PERSON] спілкується з батьком по телефону. Чому позивачка образилась на [PERSON] їй не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знає відповідача та позивачку, бо передавав позивачці від відповідача посилки - ліки, фрукти, речі. Передавав посилки частенько через перевізника і за вказівкою перепаковував, тому йому відомо, що було в посилках. Коли точно не пам`ятає. З 2024 року почав передавати посилки. Він набирав [PERSON] та домовлявся про зустріч. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 26.06.2000, наданого Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чернівці зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією паспорту громадянки України [NUMBER] від 24.10.2018, наданого 7310 [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Чернівці. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.10.2020 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] народився [INFO] , про що складено актовий запис №1957. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/10743/20 від 14.05.2021, стягнуто з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 3000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня 21.12.2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішення вступило в законну силу 15.06.2021. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/10719/21 від 31.01.2022, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1360. Рішення набрало законної сили 03.03.2022. Згідно з листом Служби у справах дітей Чернівецької міської ради №1/2255 від 27.09.2024, ухилення від виконання батьком своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини - не доведено та не підтверджено. Згідно з довідкою №01-15/77 від 02.07.2024, наданою Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради від 02.07.2024 вих. № 01-15/77, [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради з листопада 2022 року (наказ про зарахування № 162 - В від 30.11.2022 року). За даний період батько хлопчика - [PERSON] в заклад не приходив, життям дитини не цікавився, не брав участі у батьківських зборах. Участі у вихованні і навчанні дитини не приймав, матеріальної та моральної допомоги у вихованні сина не надавав. Мати приводить та забирає [PERSON] , відвідує батьківські збори, приходитьна свята, бере участь у заходах закладу. Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 09.07.2024, наданою КНП «Міська дитяча поліклініка», дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває з народження на обліку в даному закладі, декларація укладена з лікарем-педіатром [PERSON] , АПВ ПМД №3 з 18.11.2020. За медичною допомогою з народження в КНП «Міська дитяча поліклініка» з дитиною звертається [PERSON] , [INFO] . Всі рекомендації лікаря виконує в повному обсязі, дотримується медичних норм. Згідно з актом управління ОСББ від 24.07.2024, [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Вихованням та утриманням сина - [PERSON] займається [PERSON] . Батько - [PERSON] проживає окремо, життям дитини не цікавиться, не приймає участь у вихованні дитини. Згідно з висновком Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 08.04.2025 №171/9, враховуючи викладене і з метою соціального захисту інтересів малолітнього [PERSON] , виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що факти свідомого, винного ухилення від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого часу не знайшли свого підтвердження. Згідно з відповіддю на ухвалу суду від 10.03.2025, наданою Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено, що відповідно до Бази даних інформація про перетин державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією з 08.11.2017 по 18.03.2025 зазначено: - пункт пропуску Порубне, дата перетину 07.01.2018 12:15, напрям вїзд, [PERSON] , громадянство Україна, серія паспорта [NUMBER] , дата народження [INFO] , характеристика ТЗ - пішохід. - пункт пропуску Порубне дата перетину 01.07.2019 00:23, напрям виїзд, [PERSON] , громадянство Україна, серія паспорта [NUMBER] , дата народження [INFO] , характеристика ТЗ - CЕ4056ВТ. - пункт пропуску Лужанка, дата перетину 12.07.2019 20:47, напрям вїзд, [PERSON] , громадянство Україна, серія паспорта [NUMBER] , дата народження [INFO] , характеристика ТЗ - CЕ4056ВТ. - пункт пропуску Порубне, дата перетину 12.05.2021 13:39, напрям виїзд, [PERSON] , громадянство Україна, серія паспорта [NUMBER] , дата народження [INFO] , характеристика ТЗ - CЕ7989СА. Згідно з листом №33019 від 12.03.2025, наданим Першим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці, на виконанні перебуває виконавче провадження №65991767 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у тверді грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на 12.03.2025 згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованості зі сплати аліментів відсутня. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці №727/10743/20 від 14.05.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у тверді грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 21.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15.06.2021. Також досліджені перекази через банк - відправник [PERSON] , отримувач [PERSON] за 2020, 2021 2022, 2023 роки. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] - мати дитини [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] . Отже, у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом. Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанова КЦС ВС від 2 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Чинним законодавством, зокрема статтею 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав, серед яких: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини Перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним, інших бути не може. Відповідно до п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. КЦС ВС від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18 в свої постанові висловив свою позицію, що полягає в тому, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Мати дитини - позивач у справі - [PERSON] звернулась до суду з даним позовом з підстав того, що відповідач [PERSON] свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а отже, доведення зазначених обставин покладено на позивача [PERSON] . Суд звертає увагу, що згідно з висновком Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради від 08.04.2025 №171/9, враховуючи викладене і з метою соціального захисту інтересів малолітнього [PERSON] , виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що факти свідомого, винного ухилення від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого часу не знайшли свого підтвердження. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини друга, восьма, дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону). Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У рішенні від 19 вересня 2019 року у справі «Andersena v. Latvia», заява № 79441/17, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «найкращі інтереси дитини» не можуть розумітися однаково, незалежно від того, чи розглядає суд запит про повернення дитини відповідно до Гаазької конвенції або постанову про опіку або батьківських правах. Національні суди, відхиляючи певну інформацію і докази, що стосуються конкретного розгляду, не можуть вважатися такими, що проігнорували найкращі інтереси дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц, провадження № 61-1713св17, на яку посилається заявник, від 14 липня 2020 року у справі № 127/28537/18, провадження № 61-7403св20, від 17 серпня 2022 року у справі № 613/1185/19. Суд надав належну оцінку поясненням свідків, висновку Органи опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та поданим сторонами доказам, зокрема, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.03.2025, наданим Першим відділом державної виконавчої служби у м. Чернівці, згідно з яким [PERSON] не має заборгованість за період з грудня 2020 року по березнь 2025 року, має переплату у сплаті аліментів; переказам через банк - відправник [PERSON] , отримувач [PERSON] за 2020, 2021 2022, 2023 роки; довідці №01-15/77 від 02.07.2024, наданою Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради від 02.07.2024 вих. № 01-15/77, [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО №10 «Попелюшка» Чернівецької міської ради з листопада 2022 року (наказ про зарахування № 162 - В від 30.11.2022 року) та за даний період батько хлопчика - [PERSON] в заклад не приходив, життям дитини не цікавився, не брав участі у батьківських зборах; відповіді на адвокатський запит від 09.07.2024, наданою КНП «Міська дитяча поліклініка», дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває з народження на обліку в даному закладі, декларація укладена з лікарем-педіатром [PERSON] , АПВ ПМД №3 з 18.11.2020, за медичною допомогою з народження в КНП «Міська дитяча поліклініка» з дитиною звертається [PERSON] , [INFO] . Всі рекомендації лікаря виконує в повному обсязі, дотримується медичних норм та акту управління ОСББ від 24.07.2024, [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , вихованням та утриманням сина - [PERSON] займається [PERSON] . Батько - [PERSON] проживає окремо, життям дитини не цікавиться, не приймає участь у вихованні дитини. Суд приймає до уваги зауваження позивача, що відповідач на постійній основі проживає за межами України. Вказана обставина не може свідчити про ухилення від виконання батьківських обов`язків, а є реалізацією відповідачем гарантованого статтею 33 Конституції України права на вільний вибір місця проживання. Натомість обставина перебування відповідача за кордоном не звільняє його від виконання батьківських обов`язків та, за наявності бажання, не є перешкодою для спілкування з дитиною за допомогою існуючих засобів комунікації. Та обставина, що відповідач не відвідує дитячий садок, що відвідує син [PERSON] , що дідусь забирає онука з дитячого садочку, що батько не відвідує дитячу лікарню тощо не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків, крім того як зазначила позивач відповідач постійно проживає за межами України з 2021 року, що також підтверджено інформацією, наданою на ухвалу суду Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та не заперечувалось представником відповідача. Судом встановлено, що представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач не бажає щоб його позбавляли батьківських прав. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання відповідачем [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] , позивачем суду надано не було, а свідоме, винне ухилення від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого часу не знайшли свого підтвердження в суді. В постанові КЦС ВС від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 зроблено висновок, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Вирішуючи спори такої категорії, суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і тільки за наявності вини в діях батьків. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить висновку про передчасність прийняття такого рішення та недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, однак слід попередити його про необхідність зміни свого ставлення до обов`язку по піклуванню та участі у житті сина, та покласти на Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Таке рішення надасть можливість відповідачу змінити свою поведінку, а дитині - зберегти родинний зв`язок, реалізувати природне право на батьківське піклування та підтримку. Крім того, суд звертає увагу, що в разі, якщо відповідач не змінить свого ставлення до дитини, позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду з аналогічним позовом. На підставі вищевикладеного, у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Суд також зауважує, що, у правовій ситуації, коли є рішення суду, що набрало законної сили, за первинним зверненням одного з батьків про відмову в позбавленні батьківських прав другого з батьків з тих міркувань, що це є крайнім заходом впливу на нього, у разі повторного звернення з таким позовом під час його розгляду саме другий з батьків дитини має доводити зміну свого ставлення до участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини, заперечити і спростувати відповідними доказами факт нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Такий висновок зроблено в постанові КЦС ВС від 23 листопада 2022 року у справі № 149/2510/21. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Так, адвокатом надано повний розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 2025 року на загальну суму 96000 гривень. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості й достовірності відображеної у них інформації. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оцінюючи співмірність, реальність та пропорційність судових витрат, які просить стягнути сторона відповідача, а також те, що зазначена категорія справ є справою незначної складності та по них є стала судова практика, що в свою чергу не потребувало додаткових зусиль та знань, суд вважає, що визначений та сплачений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не відповідає зазначеним критеріям. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Отже, дослідивши заяву про стягнення судових витрат та додані до неї документи, враховуючи складність справи, тривалість судових засідань та обсяг виконаної роботи, заперечення позивача, суд уважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 96000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспівмірні із виконаною роботою в суді. Ураховуючи наведене, оцінивши подані докази на підтвердження понесених витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи в суді, підлягають зменшенню до 10000 гривень.

Outcome: approved