Jurisdiction: civil
Date: 2025-10-30 00:00:00

Від ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 699519 від 06.09.2021 у розмірі 16\~435\~грн 14 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2\~422\~грн 40\~коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.09.2021 між ТОВ "Слон Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 699519 на суму 7 000 грн 00 коп. Підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", ліцензія на надання грошових коштів у позику, в тому числi на умовах фінансового кредиту, видана згідно з Розпорядженням Нацкомфіпослуг від 25.10.2018 №\~1891, яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: https://sloncredit.ua/), в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог чинного законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. 03.08.2023 укладено договір факторингу № 0308-23, за умовами якого ТОВ "Слон Кредит" відступило право грошової вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 699519 від 06.09.2021. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 16 435 грн 14 коп., яка складається з наступного: 6\~748\~грн\~23 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 9 686 грн 23 коп. - заборгованість по відсоткам. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.08.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 15.09.2025. 15.09.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 10.10.2025. 10.10.2025 сторони на судовий розгляд не прибули. Також, у відрядження вибув суддя Овдієнко В. В. Судовий розгляд перенесений на 31.10.2025. 31.10.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Романюк В. С. надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, хоча мав для цього достатньо часу. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала представник позивача, та що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій договору № 699519 про надання споживчого кредиту від 06.09.2021, заяви-анкети, паспорта споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 699519 від 06.09.2021), паспорта громадянина України [NUMBER] , підтверджується, що 06.09.2021 між ТОВ\~"Слон Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала 8 750 грн 00 коп., на 1 096 днів, до 06.09.2024. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 25 966 грн 24 коп., орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 190,40 % річних (а. с. 18-25). 03.08.2023 між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "Слон Кредит" укладений договір факторингу № 0308-23, згідно Реєстру прав вимог за Договором факторингу № 0308-23 від 03.08.2023, акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 0308-23 від 03.08.2023, витягу з Додатку до Договору факторингу № 0308-23 від 03.08.2023, у тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а. с. 9, 12, 26-31). Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 0308-23 від 03.08.2023, за відповідачем мається заборгованість 16 435 грн 14 коп., яка складається з наступного: 6\~748\~грн\~23 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 9 686 грн 23 коп. - заборгованість по відсоткам (а. с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 06.09.2021 між ТОВ "Слон Кредит та [PERSON] договору № 699519 про надання споживчого кредиту від 06.09.2021, та подальшим укладанням 03.07.2023 між ТОВ\~"ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ\~"Слон Кредит" договору факторингу № 0308-23, у результаті чого ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості, який наведений у витязі з додатку до договору факторингу № 0308-23 від 03.08.2023, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 699519 про надання споживчого кредиту від 06.09.2021, підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору № 42649746 від 01.01.2025 про надання правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І. М., акт 699519 від 30.05.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги, додаткової угоди № 699519 від 30.05.2025 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 (а. с. 10, 14, 15-17, 32). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу.

Outcome: approved